ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 597/716/25	Головуючий у 1-й інстанції Тренич А.Г. 	
Провадження № 33/817/353/25 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Данильчука Н.Б.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, ОСОБА_1 25.05.2025 о 01:10:00 год в с. Городок по вул. Центральна, 1, керував т/з марки «Мазда 3»,д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: було відчутно різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покривів шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810. Однак водій відмовився. Також водієві було запропоновано проїхати в медичний заклад, а саме Заліщицьку ЦМЛ для проходження аналогічного огляду, однак водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Данильчук Н.Б., вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та є такою що підлягає до скасуванню.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проведено з істотними порушеннями процедури, а саме судом не встановлено наявність законних підстав для зупинки транспортного засобу та подальшого огляду, що тягне недопустимість доказів, здобутих унаслідок такої зупинки.
       Звертає увагу суду, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння.
       Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.
       Вказує, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
       Звертає увагу на порушення працівниками поліції вимог Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 (далі — Інструкція № 1452/735), оскільки пропозиція проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Тільки в разі, коли водій отримав дане направлення та відмовляється від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський матиме право скласти протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Тобто, вищевказане направлення, згідно вказаної процедури, ОСОБА_1 не вручалось.
       Наголошує на тому, що долучені до матеріалів справи відповідні відеофайли не містять дати та часу, окрім того зроблені не на спеціальний пристрій, що свідчить про неналежність та недопустимість відеофайлів, як доказу по справі.        
       Просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       
       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 р. і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №340886 від 25.05.2025 року, ОСОБА_1 25.05.2025 о 01:10:00 год в с. Городок по вул. Центральна, 1, керував т/з марки «Мазда 3»,д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме буловідчутно різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покривів шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810. Однак водій відмовився. Також водієві було запропоновано проїхати в медичний заклад, а саме Заліщицьку ЦМЛ для проходження аналогічного огляду, однак водій відмовився. 
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
       Протокол підписаний ОСОБА_1 , що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, 25.05.2025 о 01:10:00 год в с. Городок по вул. Центральна, 1, водій ОСОБА_1 , керував т/з марки «Мазда 3», д.н.з. НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками патрульної поліції під час дії комендантської години.
       За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
       Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.
       Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.
       Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
       Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.
       Наведе вище повністю узгоджується з приписами ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію». Тому, за вказаних обставин, зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка її документів є законними.
       Враховуючи вищенаведене, стверджувати про незаконність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначено в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

       Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що в ході перевірки документів працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покривів шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. У зв`язку з цим, останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6810, на що водій відмовився. Після цього, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що останній відмовився (назва файлу «130 ч.1ст.130КУпАП25.05.2025.МР.4» 01:12:10-01:13:54), що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду. 
       Апеляційний суд звергає увагу, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції, не заперечував факт керування ним транспортним засобом, повідомив працівників поліції, що він дійсно керував транспортним засобом.
       Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу. 
       З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.
       Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

       Доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог “Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису”, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, у зв`язку з тим, що відеозапис не містить дати і години, та зроблений не на спеціальний пристрій, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.
       Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушення і оформлення результатів виявлених порушень.
       З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_3 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та “Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду” затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103.

       Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними до тих, що наведені адвокатами Данильчуком Н.Б. у клопотаннях про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується. 

       Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, —

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя