Номер провадження: 33/813/1271/25
Номер справи місцевого суду: 521/2454/25 
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участі: секретаря судового засідання Хангельдян К.С., представника Одеської митниці Берназ В.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Одеської митниці Анточ Н. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 року, якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з вищою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративного правопорушення,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрито, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що граничний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 1 ст. 467 МК України сплив.

Відповідно до протоколу встановлено, що 12.08.2024, до Одеської митниці надійшов лист (вх. Одеської митниці №22373/10 від 12.08.2024) від громадянина України ОСОБА_1 стосовно повторного продовження строків тимчасового ввезення автомобіля «Opel Meriva» д.н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , ввезеного ним на митну територію України 27.11.2021 року, через пункт пропуску «Кучурган – Первомайськ».
Під час проведення перевірки та відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску», за даними громадянина України ОСОБА_1 встановлено, що у попередніх періодах, даним громадянином ввезено на митну територію України транспортний засіб, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 27.11.2021 о 13 годин 51 хвилину, громадянин України ОСОБА_1 , перемістив на митну територію України у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль «Opel Meriva» д.н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації – Молдова, через пункт пропуску «Кучурган – Первомайськ» митного оформлення « 1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби.
21.11.2022 року, громадянин України ОСОБА_1 вперше звернувся до митного органу, з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування - легкового автомобіля «Opel Meriva» д.н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації – Молдова, (вх. Одеської митниці №22607/10 від 21.11.2022).
05.12.2022 року, листом Одеської митниці №7.10-4/28.1-01/10/18755, йому було надіслано відповідь, що згідно з частиною четвертою ст. 380 МК України, строки тимчасового ввезення можуть бути продовжені, але не більш як на 60 днів.
12.08.2024 року, громадянин України ОСОБА_1 вдруге звернувся до Одеської митниці, тобто після закінчення терміну законного перебування на території, з урахуванням терміну, на який було продовжено перебування, та, який сплинув 27.01.2023 року. Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку, громадянин України ОСОБА_1 не надав.
Зазначені дії, на переконання митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції представник Одеської митниці подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накласти адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної статті.
Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що в діях ОСОБА_1 міститься склад триваючого адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та граничний строк притягнення до адміністративної відповідальності не сплив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника Одеської митниці Берназ В.П., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 статті 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно ч. 1ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
За положеннями ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК України, а в частині, що не регулюється ним – відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.ст. 486, 489 МК, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно з п.п. «в» п. 33 ст. 4 МК України, нерезиденти це - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.
Відповідно до ч. 6 ст. 380 МК тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції вірно встановив обставини правопорушення та на законних підставах провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрив, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 458 МК України порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно з п.п. «в» п. 33 ст. 4 МК України, нерезиденти це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.
Згідно ч. 6 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог Митного кодексу України, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2024, до Одеської митниці надійшов лист (вх. Одеської митниці №22373/10 від 12.08.2024) від громадянина України ОСОБА_1 стосовно повторного продовження строків тимчасового ввезення автомобіля «Opel Meriva» д.н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , ввезеного ним на митну територію України 27.11.2021 року, через пункт пропуску «Кучурган – Первомайськ».
Під час проведення перевірки та відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску», за даними громадянина України ОСОБА_1 встановлено, що у попередніх періодах, даним громадянином ввезено на митну територію України транспортний засіб, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 27.11.2021 о 13 годин 51 хвилину, громадянин України ОСОБА_1 , перемістив на митну територію України у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль «Opel Meriva» д.н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації – Молдова, через пункт пропуску «Кучурган – Первомайськ» митного оформлення « 1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби.
21.11.2022 року, громадянин України ОСОБА_1 вперше звернувся до митного органу, з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування - легкового автомобіля «Opel Meriva» д.н. НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_3 , країна реєстрації – Молдова, (вх. Одеської митниці №22607/10 від 21.11.2022).
05.12.2022 року, листом Одеської митниці №7.10-4/28.1-01/10/18755, йому було надіслано відповідь, що згідно з частиною четвертою ст. 380 МК України, строки тимчасового ввезення можуть бути продовжені, але не більш як на 60 днів.
12.08.2024 року, громадянин України ОСОБА_1 вдруге звернувся до Одеської митниці, тобто після закінчення терміну законного перебування на території, з урахуванням терміну, на який було продовжено перебування, та, який сплинув 27.01.2023 року. Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку, громадянин України ОСОБА_1 не надав.
Зазначені дії, на переконання митного органу, мають ознаки порушення митних правил, передбачених частиною 6 статті 481 МК України.
На підставі викладених обставин, 09.09.2024 року уповноваженою особою митного органу відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №0915/50000/24 за ч. 6 ст. 481 МК України.
Натомість апеляційний суд вважає, що момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.
У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).
Так, 21.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся до митниці із заявою про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування.
05.12.2022 року Одеська митниця направила ОСОБА_1 відповідь, що строк може бути продовжений не більше ніж на 60 днів, тобто до 27.01.2023 року.
Таким чином, граничний строк вивезення транспортного засобу є 27.01.2023 року.
12.08.2024 року громадянин України ОСОБА_1 вдруге звернувся до Одеської митниці із заявою про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування.
Протокол про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 було складено 09.09.2024 року
Так, приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Строки накладення стягнень у справах про порушення митних правил визначені ст. 467 МК України, відповідно до ч. 1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Водночас, ст. 38 КУпАП встановлені строки накладання адміністративного стягнення за вчинення різних складів адміністративних правопорушень передбачених КУпАП.
При цьому, системний аналіз ст. 38 КУпАП свідчить про те, що граничний строк накладання адміністративного стягнення становить два роки з дня його вчинення.
Апеляційний суд вважає, що в зазначеній справі має істотне значення саме момент виявлення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .
Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №657 від 31.05.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за №1669/21981 (далі-Порядок)
Розділом ІІ Порядку визначені особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення.
При цьому, Главою 5 цього Розділу врегульовано питання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог митного режиму тимчасового ввезення, та частиною першою передбачено, що контроль за дотриманням умов митного режиму тимчасового ввезення покладається на митницю оформлення.
Частиною 5 Розділу ІІ Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується ЄАІС.
До ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно тимчасово ввезених товарів, зокрема про:
- поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення;
- засоби, застосовані для ідентифікації товарів;
- дозволи, надані митним органом на неодноразове переміщення через митний кордон України товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення;
- дозволи (загальні дозволи) на тимчасове ввезення контейнерів, пiддонiв, упаковок без оформлення МД або книжки А.Т.А.;
- продовження строку тимчасового ввезення;
- строк, установлений митним органом для реекспорту;
- передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення;
- проведення митного огляду;
- складення протоколу про порушення митних правил;
- накладення арешту або тимчасове вилучення тимчасово ввезених товарів у справі про порушення митних правил;
- завершення режиму тимчасового ввезення;
- припинення режиму тимчасового ввезення.
Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.
В свою чергу, ч. 4 Розділу ІІ Порядку визначено, що наявність, стан товарів, що перебувають у режимі тимчасового ввезення, а також їх цільове використання контролюються митними органами із застосуванням форм митного контролю, визначених ст. 336 МК України.
Вибірковість та періодичність здійснення митного контролю визначається відповідно до положень ст. 320 Кодексу, характеристики товарів, мети, строку та інших умов перебування товарів у режимі тимчасового ввезення.
За приписами ч. 1 ст. 320 МК України визначені форми та обсяги митного контролю, які обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками.
Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.
Відповідно до ч. 4 ст. 337 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.
Більш того, Главою 77 передбачені взаємовідносини митних органів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності
Згідно з ч. 1 ст. 558 МК України митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, у тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.
Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митні органи зобов`язані передавати Державній прикордонній службі України та органам Національної поліції інформацію щодо транспортних засобів та осіб, стосовно яких митними органами виявлено порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів та/або строків переміщення транспортних засобів у митному режимі транзиту, якщо особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не були присутні при складенні протоколу про порушення митних правил.
З метою контролю за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством, а також контролю за цільовим використанням та/або передачею транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, митні органи у автоматизованому режимі зобов`язані передавати органам Національної поліції інформацію щодо:
- транспортних засобів особистого користування із зазначенням строків їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту та із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли такі транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту;
- транспортних засобів особистого користування, щодо яких порушено обмеження, встановлені МК України, а саме порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли ці транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту.
Із аналізу зазначених норм вбачається, що саме митні органи здійснюють контроль, в тому числі щодо виявлення порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів з використанням ЄІАС та аналізу відомостей з цієї системи щодо завершення режиму тимчасового ввезення, припинення режиму тимчасового ввезення, та зобов`язані у разі такого виявлення повідомляти Державну прикордонну службу України та органи Національної поліції у випадках, коли особа, що порушила такі строки та не була присутня при складенні протоколу про порушення митних правил.
Тобто, протоколи про порушення митних правил, у разі виявлення митними органи порушення строку тимчасового ввезення, можуть складатись і за відсутності особи, і саме в таких випадках митний орган зобов`язаний самостійно виявляти та фіксувати такі порушення, а не лише під час перетину відповідною особою державного кордону (як в даній справі) під час перевірки наявності відомостей про тимчасове ввезення такою особою на митну територію України транспортного засобу.
Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що у митного органу при безперешкодному доступі до ЄІАС та наявності в ній відомостей про строки тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», вже існувало беззаперечне право на внесення такого транспортного засобу до категорії ризикового та зобов`язувало надати таку інформацію до Державної прикордонної служби України та органів Національної поліції, з метою якнайшвидшого встановлення місця знаходження вищезазначеного транспортного засобу та ОСОБА_1 як особи, що його тимчасово ввезла на митну територію України, та відповідно невідкладно скласти протокол про порушення митних правил за ст. 481 МК України.
Однак, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про те, що після спливу строку тимчасового ввезення, тобто після 27.01.2023 року, митниця вживала хоча б якісь заходи контролю тимчасово ввезеного гр. ОСОБА_1 транспортного засобу та своєчасного виявлення вчиненого ним порушення митних правил, хоча суд звертає увагу, що глава 77 МК України регулює взаємовідносини митних органів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності, крім того, положення ч. 7 ст. 558 МК України передбачено обов`язок митних органів з метою контрою за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством, а також контролю за цільовим використанням та/або передачею транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, в автоматичному режимі передавати відповідну інформацію органам Національної поліції.
Тобто, митниця будучи наділена відповідними можливостями щодо оперативного виконання, покладених на неї обов`язків, однак протягом більш ніж 1 року та 6 місяців не здійснила жодних заходів на виявлення правопорушення.
ОСОБА_1 вдруге звернувся із заявою про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування вже поза межами граничного строку, а протокол про порушення митних правил №0915/50000/24 від 09.09.2024 року відносно ОСОБА_1 складено саме після безпосереднього звернення останнього – 12.08.2024 року.
Проте, навіть, якщо у даному провадженні обраховувати момент виявлення правопорушення саме з моменту звернення самого ОСОБА_1 , тобто з 12.08.2024 року, останній день накладення адміністративного стягнення за обставинами даної справи є 12.02.2025 року.
Справа про порушення митних правил за протоколом №0915/50000/24 від 09.09.2024 року відносно ОСОБА_1 надійшла до Малиновського районного суду м. Одеси та була зареєстрована в АСДС - 14.02.2025 року.
Таким чином, навіть у такому випадку, на момент надходження даної справи про порушення митних правил до Малиновського районного суду м. Одеси граничний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 1 ст. 467 МК України сплив, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Зазначені вище висновки суду узгоджуються з правовою позицією Одеського апеляційного суду, зокрема, викладеною у постановах від 02.12.2024 року по справі 521/12364/24 (апеляційне провадження: 33/813/2818/24), від 07.11.2024 року по справі 521/7322/24 (апеляційне провадження: 33/813/2552/24).
Доводи представника митниці з приводу того, що виявлення вказаного порушення митних правил стало можливим лише під час безпосереднього переміщення ОСОБА_1 через митний кордон України, адже саме таким чином функціонує Єдина автоматизована система митних органів України, на переконання апеляційного суду не можуть бути підставою для накладення стягнення на особу, оскільки обрахунок строків накладення стягнення не може ставитися у залежність від внутрішньої організації роботи в органах митниці. Митниця як орган виконавчої влади зі значним штатом співробітників наділена відповідними засобами та можливостями щодо оперативного опрацювання відповідних документів.
За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Водночас, апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивовано, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 380, 458, 481, 486, 489, 495 МК України, ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу представника Анточ Н. – залишити без задоволення.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 року, якою закрито провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України відносно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративного правопорушення – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов