ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/4194/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
за участю секретаря судового засідання Личкатої Н.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного центру зайнятості, Міністерства економіки України, Державного центру зайнятості про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кіровоградського обласного центру зайнятості, Міністерства економіки України, Державного центру зайнятості, в якому просив: 
1) визнати бездіяльність протиправною: 
- Кіровоградського обласного центру зайнятості, за нездійснення в повному обсязі перерахунку ОСОБА_1 виплат допомоги по безробіттю (з врахуванням індексації), компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
- Державного центру зайнятості, за нездійснення належного контролю за діями Кіровоградського обласного центру зайнятості, та не надання методичних рекомендацій під час підготовки Кіровоградським обласним центром зайнятості, відповіді на звернення ОСОБА_1 , та не вжиття заходів щодо усунення недоліків відповіді; 
- Міністерства економіки України, за нездійснення належного контролю за діями Державного центру зайнятості та Кіровоградського обласного центру зайнятості, не надання методичних рекомендацій під час підготовки Кіровоградським обласним центром зайнятості відповіді на звернення ОСОБА_1 , та невжиття заходів щодо усунення недоліків відповіді;
2) протягом трьох місяців від дати, коли рішення стане остаточним, зобов`язати Міністерство економіки України нарахувати та виплатити на користь, ОСОБА_1 :
- допомогу по безробіттю у сумі 1765,58 грн (включаючи суму індексації допомоги по безробіттю у розмірі 707,20 грн), нараховану відповідно до закону;
- кошти у сумі 12571,20 грн, як компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх сплати;
- кошти у сумі 2623,19 грн, як три відсотка річних від простроченої суми;
- кошти у сумі 13845,23 грн, як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди;
- кошти у сумі 31915,49 грн, як пеню за порушення строків виконання зобов`язання;
- кошти у сумі 2209368,66 грн, як штраф за порушення строків виконання зобов`язання;
- кошти у сумі 738421,14 грн, як компенсацію моральної шкоди;
- зобов`язати Міністерство економіки України, діючий як податковий агент, вутримати податки та збори передбачені Податковим кодексом України.
3) У випадку невиплати чи несвоєчасної виплати Міністерством економіки України, належної заявникові суми на неї нараховуватиметься:
- пеня, яка дорівнює граничній позичковій ставці Європейського центрального банку плюс три відсотки (simple interest) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний календарний день прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;
- пеня, яка дорівнює 0,1 відсотка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, за кожний календарний день прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;
- штраф, який дорівнює 7,0 відсоткам від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, з якого допущено прострочення виконання грошового зобов`язання понад тридцять днів, за кожний календарний день прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;
- три відсотка річних від простроченої суми з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку;
- відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, яка дорівнює ставки дисконту, обчисленої із застосуванням ринкової ставки доходу за високоліквідними корпоративними облігаціями на дату повного розрахунку, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку.
- компенсація моральної шкоди, яка дорівнює середньоденній заробітної плати за календарний день помноженої на кількість календарних днів прострочення виконання грошового зобов`язання, з часу, коли закінчиться вищезгаданий тримісячний строк, і до моменту повного розрахунку.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач має право на перерахунок та виплатити допомогу по безробіттю за спірний період у зв`язку з набранням законної сили рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №П/811/2284/17, від 08.09.2021 у справі №П/811/579/16, додаткового рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №П/811/579/16, ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №П/811/579/16. Також зазначає про наявність права на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до чинного законодавства за період виплат допомоги по безробіттю з 20.05.2016 по 15.05.2017, та інших виплат на які має право позивач. Зазначено, що судом не доведено норми верховенства права, які мають перевагу над постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 року №735
Також зазначає, що судом не доведено, що лист Кіровоградського обласного центру зайнятості №К-5/07-48/9 від 03.05.2024 «Про розгляд звернення» не відповідає вимогам законодавства. Судом та відповідачами не використано індивідуальні відомості про застраховану особу. Лист Кіровоградського обласного центру зайнятості від 07.08.2024 «Про перерахунок допомоги по безробіттю» підтверджує не здійснення виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в повному обсязі, індексації, відмову у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати, порушенням прав та свобод ОСОБА_1 .
Зазначено, що судом не доведено, що довідка Головного управління Державної податкової  служби у Кіровоградській області про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням не має кутового штампу установи; а також дати, вихідного номеру довідки, чим порушено вимоги пункту 33 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 та додатку до Постанови, що є підставою для визнання довідки недійсною.
Від відповідачів надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що за даними Державного реєстру, на час призначення допомоги по безробіттю середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 150 грн 02 коп.
З 20.05.2016 по 15.05.2017 позивач отримав всю належну йому допомогу по безробіттю відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III  загальній сумі 42552,91 грн.
Нарахування та виплата допомоги по безробіттю за час перебування позивача на обліку в Світловодському міськрайонному центрі зайнятості проведено відповідно до вимог законодавства.
Позивачу донараховано допомогу по безробіттю за період з 20.05.2016 по 15.05.2017 в сумі 11769,47 грн, в тому числі індексація - 32,35 грн.
Від позивача надійшли відповіді на відзиви, в яких він не погодився з доводами відповідачів та просить задовольнити апеляційну скаргу.
В обґрунтування вказані обставини наведені, зокрема в апеляційній скарзі.
Від відповідачів надійшли додаткові пояснення, в яких відповідачі посилаються на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких він не погодився з доводами відповідачів та просить задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на порушення прав позивача з боку відповідачів та наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів відповідних сум.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №П/811/2284/17 (з урахуванням ухвали суду від 17.05.2018 про внесення виправлень у судове рішення), постановленим за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:
Визнано протиправною бездіяльність Світловодської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо невстановлення ОСОБА_1 надбавки до заробітної плати за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за лютий, березень, квітень 2016 року.
Зобов`язано Олександрійську ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за лютий, березень, квітень 2016 року у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та надбавки за вислугу років.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
18.05.2018 суд ухвалив додаткове рішення у цій справі, яким стягнуто з Олександрійської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.04.2016 по 18.04.2018 в розмірі 79 260 грн., стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1920 грн., а також судові витрати, пов`язані з прибуттям до суду, у розмірі 1086,02 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської ОДПІ ГУ     ДФС у Кіровоградській області.
Вказані судові рішення залишені без змін постановами Третього апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 та набрали законної сили 20.12.2018.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року  у справі № П/811/579/16 позов ОСОБА_1  до Світловодської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Кіровоградській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди задоволено частково, а саме на користь позивача з ГУ ДФС у Кіровоградській області стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати   за період з 01 січня 2015 року по 19 квітня 2016 року у сумі 29 088,59 грн., моральну шкоду у сумі 10 000 грн., та судові витрати у сумі 10 322,99 грн.
Зобов`язано ГУ ДФС у Кіровоградській області перерахувати вихідну допомогу при звільненні ОСОБА_1 з урахуванням виплати коштів за цим рішенням суду і рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі №П/811/2284/17 та доплатити додаткові кошти. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі № П/811/579/16 (залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2022) зобов`язано ГУ ДФС у Кіровоградській області перерахувати компенсацію за невикористані дні відпусток ОСОБА_1 з урахуванням виплати коштів за цим рішенням суду і рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 року у справі №П/811/2284/17, доплатити додаткові кошти, та зобов`язав відповідача виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з урахуванням виплати коштів за цим рішенням суду і рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №П/811/2284/17.
Постановою Третього апеляційного суду від 14 червня 2022 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року по адміністративній справі № П/811/579/16 (2-ап/811/11/17) скасовано в частині задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди та в цій частині прийнято постанову. В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення з Головного управління ДФС у Кіровоградській області у відшкодування моральної шкоди 80000 грн. - відмовлено. В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року по адміністративній справі № П/811/579/16 (2-ап/811/11/17) - залишено без змін.
У період з 20.04.2016 по 18.02.2019 позивач перебував на обліку як безробітний у Світловодському міськрайонному центрі зайнятості.
За даними Державного реєстру, на час призначення допомоги по безробіттю середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 150 грн 02 коп. (т.2 а.с.229). З 20.05.2016 року по 15.05.2017 року позивач отримав належну йому допомогу по безробіттю у загальній сумі 42552,91 грн.
Позивач знятий з обліку в центрі зайнятості 18.02.2019 році в зв`язку з працевлаштуванням за направленням служби зайнятості.
ОСОБА_1 22.04.2024 звернувся до Кіровоградського обласного центру зайнятості з заявою, в якій зокрема просив: здійснити перерахунок та виплатити допомогу по безробіттю за період виплат з 20.05.2016 по 15.05.2017 у зв`язку з набранням законної сили рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №П/811/2284/17, від 08.09.2021 у справі №П/811/579/16, додаткового рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №П/811/579/16, ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №П/811/579/16; здійснити розрахунок компенсації втрати частини у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до чинного законодавства за період виплат допомоги по безробіттю з 20.05.2016 по 15.05.2017; здійснити нарахування компенсації втрати частини у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до чинного законодавства та надати підтверджуючі документи; здійснити виплату (переказ) компенсації втрати частини у зв`язку з порушенням строків їх виплати на картковий рахунок.
На вказане звернення ОСОБА_1 03.05.2024 Кіровоградським обласним центром зайнятості надана відповідь за №К-5/07-48/9, в якій позивачу повідомлено, що на підставі звернення від 22.04.2024, після надходження уточнених даних до Державного реєстру застрахованих осіб Кіровоградський обласний центр зайнятості у квітні 2024 року здійснив перерахунок середньоденної заробітної плати. Відповідно оновлених даних, середньоденна заробітна плата становить 208 грн. 24 коп. Донараховано виплату допомоги по безробіттю за період з 20.05.2016 по 15.05.2017 в сумі 11769,47 грн. 01 травня 2024 року здійснено перерахування донарахованої допомоги по безробіттю в сумі 11769,47 грн. на картковий рахунок відповідно до платіжної інструкції від 01.05.2025 №1774. Також зазначено, що оскільки допомога по безробіттю за зверненням від 22.04.2024 була донарахована 30.04.2024 та виплачена 01.05.2024, підстави для розрахунку, нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплат, відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За частиною1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі – Закон № 5067), безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.
Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Соціальний захист у разі настання безробіття - комплекс заходів, що передбачений загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття та законодавством про зайнятість населення.
Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону № 5067 передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.
Пунктом 1, 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-III (далі – Закон № 1533),  загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Страхові внески - кошти відрахувань на страхування на випадок безробіття, сплачені згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності  Законом України  «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, спрямовані на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття відповідно до пропорцій, визначених законом.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №1533-ІІІ право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.
Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1533-ІІІ (в редакції, що діяла на час призначення виплат позивачу) визначено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового
стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Право на допомогу по безробіттю зберігається у разі настання перерви страхового стажу з поважних причин, якщо особа протягом місяця після закінчення цієї перерви зареєструвалась в установленому порядку в державній службі зайнятості як безробітна.
Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а за періоди, за які не внесені дані до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.         
Відповідно до частин 2-4  статті 22 Закону № 1533-III (в редакції, що діяла на час призначення виплат позивачу) застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України (322-08), а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (1706-18), мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.
Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.
Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (1706-18), - 180 календарних днів.
За змістом статті 23 Закону України № 1533-III (в редакції, що діяла на час призначення виплат позивачу) застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.
Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.
У середньомісячну заробітну плату (дохід) для обчислення допомоги по безробіттю включаються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України.
Допомога по безробіттю не може перевищувати чотирикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом.
На час звернення з заявою про отримання допомоги по безробіттю та її отримання діяв Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України 15.06.2015   № 613.
Згідно з пунктами 1, 9 розділу II Порядку №613 допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу. Якщо на восьмий день з дати реєстрації безробітного, що є застрахованою особою, відсутні дані в повному обсязі для обчислення страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду. Після надходження уточнених даних про застраховану особу з Державного реєстру, для військовослужбовців - після подання особою документів з військового комісаріату, де така особа перебувала на обліку, військової частини або органів, де проходила службу, здійснюється перерахунок виплати допомоги по безробіттю з дня її призначення. У разі припинення реєстрації безробітного перерахунок може здійснюватися за заявою особи або за рішенням суду.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2016 №10-1, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» і   статей 33   та   42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Кабінет Міністрів України постановою від 26 вересня 2001 р. № 1266 затвердив Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.
У пункті 7 Порядку (в редакції чинному на час звернення позивача з заявою про перерахунку) визначено, що розрахунковим  періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку (для розрахунку допомоги по безробіттю - реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної).
У пункті 7 Порядку (в редакції, що діяла на час призначення виплат позивачу),   середня заробітна плата застрахованої  особи  обчислюється виходячи  з  нарахованої  заробітної  плати  за видами виплат,  що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та  компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі),  які визначаються  згідно  з  нормативно-правовими  актами,  прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» ( 108/95-ВР ),  та підлягають   обкладанню  податком  з  доходів  фізичних  осіб,  не враховуючи   передбачені   законодавством   пільги   щодо   сплати зазначеного податку чи суми,  на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися   страхові  внески  до  фондів  загальнообов`язкового державного   соціального   страхування.
За пунктом 12 Порядку (в редакції, що діяла на час призначення виплат позивачу),  у разі  відсутності  на  момент  призначення страхових виплат даних про середньомісячну заробітну  плату  найманих  працівників, зайнятих в економіці України,  за попередній рік береться фактична середньомісячна заробітна плата найманих працівників,  зайнятих  в економіці   України,  за  місяці  попереднього  року  з  наступним перерахунком  її  після  надходження  даних  про   середньомісячну заробітну   плату   найманих  працівників,  зайнятих  в  економіці України,   за   календарний   рік,   що   передує  року,  з  якого призначається страхова виплата.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року № 735 відповідно до  частини сьомої  статті 23,  пункту 3-3  розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та  пункту 5-2  розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про зайнятість населення» затверджено Порядок надання допомоги по безробіттю.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 735, розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб Державного реєстру) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а в разі відсутності цих відомостей - довідок про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором), виданих особі роботодавцем, центром комплектування та соціальної підтримки, де така особа перебувала на обліку, військовою частиною, органом, де особа проходила службу (далі - довідка про зарплату).
За пунктом 7 Порядку № 735, після надходження документів та відомостей про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) тривалість виплати та розмір допомоги по безробіттю для зазначених категорій осіб переглядаються відповідно до законодавства.
Для зазначених категорій осіб мінімальний розмір допомоги по безробіттю не переглядається у бік зменшення.
Під час воєнного стану тривалість та розмір допомоги по безробіттю для осіб, визначених в  абзаці другому  частини третьої статті 22 Закону, встановлюються на загальних підставах відповідно до Закону.
За змістом пункту 11 Порядку № 735 у разі припинення реєстрації безробітного перерахунок може здійснюватися за заявою особи.
Судом встановлено, що на час призначення допомоги по безробіттю середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 150 грн 02 коп., яка була застосовано уповноваженим органом для розрахунку допомоги про безробіттю. З 20.05.2016 по 15.05.2017 позивач отримав допомогу по безробіттю у загальній сумі 42552,91 грн.
Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з набранням законної сили рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.04.2018 у справі №П/811/2284/17, від 08.09.2021 у справі №П/811/579/16, додаткового рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №П/811/579/16, ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №П/811/579/16, позивач набув право на перерахунок середньоденної заробітної плати за період виплат з 20.05.2016 по 15.05.2017, з огляду на зміну складових заробітної плати які використані для розрахунку середньої заробітної плати застрахованої особи.
Колегія суддів зазначає, що за положенням законодавства підставою для перерахунку є після  надходження  даних  про   середньомісячну заробітну  плату, а у разі припинення реєстрації безробітного перерахунок може здійснюватися за заявою особи з наданням підтверджуючих документів.
Позивач звернувся із заявою про перерахунок допомоги про безробіттю від 22.04.2024. 
При цьому, позивач у заяві посилався на вищевказані рішення суду інших додатків до заяви позивачем не подавалось (довідки про нараховані суми після перерахунку заробітної плати тощо).
Кіровоградський обласний центр зайнятості з урахуванням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру у квітні 2024 року здійснив перерахунок середньоденної заробітної плати позивача та відповідно провів донарахування допомоги по безробіттю за 2016 – 2017 роки, з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 208,24 грн., що підтверджується відповідним розрахунком.
Індивідуальні відомості про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та Індивідуальні відомості про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-7), які надані позивачем, не містять відображення календарних днів не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність та сум тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 
04.07.2024 Кіровоградський обласний центр зайнятості звернувся до ГУ ДПС у Кіровоградській області з листом за №07-34/573/11 про надання довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» за період квітень 2015 року – березень 2016.
ГУ ДПС у Кіровоградській області відповідно до супровідного листа від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32, направлено на адресу Кіровоградського обласного центру зайнятості довідку про виплачені кошти ОСОБА_1 (т.2 а.с.232).
Кіровоградський обласний центр зайнятості листом від 07.08.2024 за №07-34/673/09 повідомив, що відповідно до довідки про його заробітну плату за період квітень 2015 – березень 2016 року від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32 видану ГУ ДПС у Кіровоградській області для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, з`ясовано, що після проведення доплат за рішенням суду і до цього часу в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування не зазначено відомості про суму та кількість днів перебування на лікарняному у лютому 2016 року.
Також запропоновано ОСОБА_1 надати до Світловодського управління Олександрійської філії Кіровоградського обласного центру зайнятості заяву в довільній формі про донарахування допомоги по безробіттю згідно наданої довідки та вказати реквізити для переказу коштів.
З пояснень відповідача вбачається, що після надходження уточнених даних до Державного реєстру, позивачу розраховано середньоденну заробітну плату відповідно до обміну з Державним реєстром. В якому під час виплати донарахованої заробітної плати Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області за рішенням суду № П/811/579/16 не було вказано в лютому 2016 року 9 календарних днів лікарняного. Відповідно до оновлених даних ЄДР, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 склала 208 грн 24 коп. Позивачу донараховано допомогу по безробіттю за період з 20.05.2016 по 15.05.2017 в сумі 11769,47 грн, в тому числі індексація - 32,35 грн. У зв`язку з тим, що після проведення доплат позивачу за рішенням суду №П/811/579/16 в Державному реєстрі не зазначено відомості про суму та кількість днів перебування на лікарняному у лютому 2016 року, відповідач, звернувся до Головного управлінням ДПС у Кіровоградській області  та отримав довідку від 31.07.2024 № 4949/5/11-28-10-32 про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) ОСОБА_1 за період квітень 2015 - березень 2016 року. На підставі отриманої довідки, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складатиме 212,80 грн. Загальна сума допомоги по безробіттю, що підлягає донарахуванню за період з 20.05.2016 по 15.05.2017, складатиме 921,82 грн., в тому числі 2,53 грн. індексації, 
Як зазначалось, за положенням Порядку № 735 підставою для перерахунку допомоги по безробіттю є відомості реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а в разі відсутності довідок про заробітну плату.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи свідчать, що відповідачем після отримання заяви позивача щодо перерахунку допомоги по безробіттю, було отримано довідку про заробітну плату, яка містить дані, що впливають на розрахунок середньоденної заробітної плати позивача та відповідно на розмір допомоги по безробіттю за спірний період, що підтверджується листом відповідача від 07.08.2024 за №07-34/673/09.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 990/156/23 зауважила, що для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, властивим є принцип легітимних очікувань, який у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї / мети системи адміністративних судів, а саме захист «малої людини» від «великої держави» в особі її численних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу. Наведене переконливо доводить, що кожна особа має бути впевненою у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте нею на законних підставах право, його зміст та обсяг буде нею реалізовано. Установивши невідповідність акта законодавства критерію «якість закону», суд, за загальним правилом, повинен тлумачити законодавство так, щоб результат цього тлумачення відповідав верховенству права з урахуванням усіх складових цього принципу, зокрема справедливості та розумності (пункт 61 постанови) .
Надалі Велика Палата Верховного Суду у справі № 990/156/23 презюмувала, що у взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи – суб`єкта приватного права. (див. висновки ВП ВС, наведені у пунктах 101-104 постанови від 27 червня 2024 року у справі № 990/305/23) (пункт 63 постанови).
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.
У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Колегія суддів зазначає, що в  даному випадку, існує ситуація, у якій позивач отримував зменшений розмір допомоги через відсутність повних даних про його страховий стаж у Державному реєстрі, за формування якого відповідальний Пенсійний фонд України.
Враховуючи, що позивач не відповідальний за формування та ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, але при цьому має страховий стаж та середньоденну заробітну плату для отримання допомоги по безробіттю у більшому розмірі, суд дійшов висновку про необхідність звернутись до практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з п. 71 Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyyv. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04) державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Отже, право позивача на отримання допомоги у належному розмірі не може бути поставлене у залежність від дій державних органів, які не дотримуються своїх власних процедур, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду від 16 травня 2019 року справа №460/5659/16-а, від 16 січня 2023 року у справі №823/1764/17.
Крім того, за приписами законодавства, відповідач у разі подання нової інформації що впливає на розмір виплаченої допомоги зобов`язаний здійснити її перерахунок, що у даному випадку здійснено не було.
Таким чином, колегія суддів  дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині шляхом:
Визнання протиправними дії Кіровоградського обласного центру зайнятості щодо відмови у проведенні перерахунку допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 20.05.2016 по 15.05.2017 з урахуванням його середньоденної заробітної плати розрахованої за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області про заробітну плату за період квітень 2015 – березень 2016 року від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32.
Зобов`язання Кіровоградського обласного центру зайнятості здійснити перерахунок та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 20.05.2016 по 15.05.2017 з урахуванням його середньоденної заробітної плати розрахованої за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області про заробітну плату за період квітень 2015 – березень 2016 року від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32, з врахуванням виплачених сум.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, колегія суддів зазначає наступне.
При нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати слід керуватися Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.
Стаття 1 Закону № 2050-III визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
У відповідності до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 даного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);  стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Тобто, з аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку №159 вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) наявні порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) відбулася затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації передбаченої Законом № 2050-ІІІ   та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Таким чином, за змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. 
При цьому, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2017 року (справа №521/940/17).
Таким чином, за змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. 
Як встановлено судом, з 20.05.2016 по 15.05.2017 позивач отримав допомогу по безробіттю у загальній сумі 42552,91 грн. розраховану у відповідності до вимог законодавства, а саме середньоденної заробітної плати 150 грн 02 коп.
Після звернення позивача з заявою про перерахунок допомоги про безробіттю у відповідача виникли підстави для такого перерахунку, що було здійснено останнім, з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 208,24 грн., що підтверджується відповідним розрахунком.
Отже, відповідні суми, підлягали виплаті позивачу саме після перерахунку, та були виплачені після такого перерахунку. 
Зазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на їх передчасність.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для  задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині стягнення три відсотка річних від простроченої суми, збитки у вигляді упущеної вигоди, пеня за порушення строків виконання зобов`язання, штраф за порушення строків виконання зобов`язання, колегія суддів зазначає, що аналіз прохальної частини адміністративного позову дозволяє дійти висновку, що заявлені вимоги носять похідний характер, та можуть бути виплачені позивачу саме після перерахунку належної суми, що свідчить про передчасність таких вимог, оскільки на даний час не визначено суму яка підлягає виплаті позивачу.
Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що « у разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону № 4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.
Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно  статті 23 Цивільного кодексу України  особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей  1166,  1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною другою  статті 23 Цивільного кодексу України  моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя  статті 23 Цивільного кодексу України).
Частиною другою  статті 1167 Цивільного кодексу України  визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.
Зокрема у зазначеній постанові Верховного Суду, де також у межах розгляду публічно - правового спору були заявлені вимог й щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначала, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
Крім того, Верховний Суд у цій постанові вказав: «Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого».
В постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2023 у справі №500/5748/21, від 13.03.2023 у справі  №405/3877/19  та від 13.04.2023 у справі № 1.380.2019.005731.
Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів і судом не встановлено, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою. Відповідних доказів позивачем не надано. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.
Щодо позовних вимог позивача до Міністерства економіки України та Державного центру зайнятості, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів порушення прав, свобод або законних інтересів позивача рішеннями діями або бездіяльністю Державного центру зайнятості та Міністерства економіки України.
Щодо посилання скаржника на те, що Державним центром зайнятості та Міністерством економіки України не надавались методичні рекомендації під час підготовки Кіровоградським обласним центром зайнятості відповіді на його звернення, колегія суддів зазначає, що зазначені обставини не можуть свідчити про порушення прав позивача з боку вказаних відповідачів.
Таким чином, суд  першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для  задоволення позовних вимог в цій частині.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права у відповідній частині, що призвело до помилкового висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні всіх позовних вимог, відповідно рішення суду підлягає скасуванню у відповідній частині.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до частини 2  статті 6 КАС України  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а  ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частина 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
За частиною 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на викладене підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4360,32 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Кіровоградського обласного центру зайнятості, за нездійснення в повному обсязі перерахунку ОСОБА_1 виплат допомоги по безробіттю (з врахуванням індексації), зобов`язання Кіровоградського обласного центру зайнятості нарахувати та виплатити на користь, ОСОБА_1 : допомогу по безробіттю у сумі 1765,58 грн (включаючи суму індексації допомоги по безробіттю у розмірі 707,20 грн), нараховану відповідно до закону.
Прийняти нове судове рішення у цій частині, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Кіровоградського обласного центру зайнятості щодо відмови у проведенні перерахунку допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 20.05.2016 по 15.05.2017 з урахуванням його середньоденної заробітної плати розрахованої за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області про заробітну плату за період квітень 2015 – березень 2016 року від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32.
Зобов`язати Кіровоградський обласний центр зайнятості здійснити перерахунок та виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 20.05.2016 по 15.05.2017 з урахуванням його середньоденної заробітної плати розрахованої за даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки ГУ ДПС у Кіровоградській області про заробітну плату за період квітень 2015 – березень 2016 року від 31.07.2024 №4949/5/11-28-10-32, з врахуванням виплачених сум.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4360,32 грн.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко