ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 358/569/25                                               Суддя (судді) першої інстанції:Романенко К.С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 липня 2025 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого:          Бєлової Л.В.,
суддів:                    Аліменка В.О.,  Кучми А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1730773 від 31.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. та закрити провадження у цій справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕГА №1730773 від 31.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн., та закрито провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що працівниками поліції було здійснено виїзди на місце події за викликом позивача, де з`ясовано наявність умислу позивача на повідомлення поліції неправдивих відомостей, тобто встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Зокрема, позивач 31.03.2025 о 16 год. 37 хв. зателефонував на спец. лінію 102 та повідомив про обставини події, після чого до позивача прибули працівники слідчо-оперативної групи, які віднайшли частину з речей ОСОБА_1 . Разом з тим, позивач, усвідомлюючи вказані обставини, зателефонував декілька разів на спец. лінію 102 а саме: 31.03.2025 20 год. 02 хв. та 21 год.06 хв., та повідомив інформацію котра була зареєстрована раніше о 16 год. 37 хв., за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Отже, на переконання позивача, наявні підстави вважати, що позивач здійснив виклик поліції безпідставно, оскільки не потребував захисту своїх прав або членів своєї родини.
Також апелянт зазначає, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від    30 травня 2025 року  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 липня 2025 року.
30 червня 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника відповідача про розгляду справи без його участі. 
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2025 року інспектором ВП №2 (м. Миронівка) Обухівського РУП ГУНП у Київській області Паніним Давидом Германовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕГА №1730773 від 31.03.2025, відповідно до якої, 31.03.2025 21:58:42 год. у с. Іванівка по вул. Травнева Обухівського району Київської області ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції. На підставі вищевказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. (а.с. 8).
Відповідно до копії письмової заяви ОСОБА_1 від 31.03.2025 (22:32 год.) адресованої начальнику ВП №2 (м. Миронівка) Обухівського РУП ГУНП у Київській області, заявник просив розглянути заяву про яку він повідомив за телефоном « 102» 31.03.2025 о 20 годині про те, що йому та його дружині погрожували підозрювані в крадіжці його сумки, про крадіжку якої ним було повідомлено о 21 год 30 хв. за телефоном « 102» 31.03.2025 (а.с. 9-10).
Згідно з талоном-повідомлення Єдиного обліку № 1953 від 02.04.2025 заяву ОСОБА_2 про крадіжку сумки з речами (31.03.2025 о 16:37), про що було повідомлено зі служби 102, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» за № 1953 (а.с. 11).
Згідно з талоном-повідомлення Єдиного обліку № 1964 від 02.04.2025 заяву ОСОБА_2 про крадіжку сумки з речами (31.03.2025 о 20:01), про що було повідомлено зі служби 102, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» за № 1964 (а.с. 12).
Згідно з талоном-повідомлення Єдиного обліку № 1966 від 02.04.2025 заяву ОСОБА_2 про пришвидшення розгляду заяви про крадіжку сумки з речами (31.03.2025 о 21:06), про що було повідомлено зі служби 102, зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» за № 1966 (а.с. 13).
Згідно з копією письмової відповіді начальника ВП №2 (м. Миронівка) Обухівського РУП ГУНП у Київській області Генадія Мельниченка адресованої ОСОБА_1. за № 68968-2025 від 07.04.2025 та копії доповідної записки про результати проведення перевірки інформації викладеної у зверненні ОСОБА_1 , співробітниками відділу поліції № 2 Обухівського РУП в Київській області проведено перевірку інформації викладеної в заяві ОСОБА_1 зареєстрованій за № 1968 від 31.03.2025, та встановлено, що ознак кримінального чи адміністративного правопорушення не встановлено, та будь-які факти що ОСОБА_3 вчинила неправомірні дії відносно ОСОБА_1 матеріалами перевірки не здобуто. Дій, що ображали б людську гідність та громадську мораль з боку ОСОБА_3 не було, оскільки свідки даної події були відсутні. Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не представляється можливим. З ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було проведено бесіди профілактичного характеру з приводу недопущення вчинення протиправних дій стосовно іншої людини. Перевірку за результатами розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 закінчено та повідомлено заявника (а.с. 18-20).
Згідно з копією рапорту про реєстрацію події від 31.03.2025 до ВП №2 (м. Миронівка) Обухівського РУП ГУНП у Київській області 31.03.2025 о 20 годині 01 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , заявник залишив сумку близько 16 години, яку викрали. Дану подію зареєстровано в Єдиному обліку за № 1964.
Згідно з копією рапорту про реєстрацію події від 31.03.2025 до ВП №2 (м. Миронівка) Обухівського РУП ГУНП у Київській області 31.03.2025 о 21 годині 06 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , ПОВТОР/ просить пришвидшити/ заявник залишив сумку близько 16 години, без нагляду, яку викрали. Виконував роботи по газу. В сумці були речі, одяг, документи на авто, гаманець, кошти в сумі 120 грн., 1 долар, банківська картка. Працівники поліції, які були на місці знайшли речі: куртку, шапку та термос, документів і гаманця так і не має. Дану подію зареєстровано в Єдиному обліку за № 1966.
Так, згідно з долученими до відзиву на позовну заяву рапортами працівників поліції від 31.03.2025 за зверненнями ОСОБА_1 відносно нього складено постанову серії ЕГА №1730773 від 31.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.
Позивач, вважаючи протиправною вказану постанову, звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, адміністративний позов задовольнив та зазначив, що позивач 31.03.2025 о 21:06 год через службу 102 (зареєстровано в Єдиному обліку за № 1966), повідомив про пришвидшення розгляду його заяви про крадіжку належної йому сумки з речами (зареєстрована 31.03.2025 о 16:37 в Єдиному обліку № 1953). Надані у справі докази хоча і вказають на повноту проведення всіх слідчих (розшукових) дій, необхідних для встановлення місця знаходження належної позивачу сумки з речами, втім за встановлених обставин їх недостатньо для висновку про те, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик, оскільки таку обставину достеменно не встановлено.
Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що оскаржувана постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на час винесення оскаржуваної постанови відсутні правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
За приписами п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
У той же час, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
За приписами п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Керуючись ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 183 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закон України «Про Національну поліцію» від     02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частина 1 ст. 73 КАС України дає визначення, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Керуючись ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначені норми приписують обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.
З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2025 року громадянин ОСОБА_1 перебував в с. Іванівка по вул. Центральній Обухівського району Київської області та на узбіччі проїзної частини дороги залишив сумку, в якій знаходились документи та мобільний телефон. 
Проте, орієнтовно о 16:37 год., позивач виявив відсутність вказаної сумки, у зв`язку з чим зателефонував на спеціальну лінію - 102 та повідомив про даний факт. Дане звернення зареєстровано до ІКС ІПНП ЄО ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за № 1953 від 31.03.2025 о 16:37 год. 
У подальшому, у цей же день (31 березня 2025 року) о 20:01 год. позивач повторно зателефонував на спеціальну лінію - 102 та повідомив про факт крадіжки сумки з речами. Таке звернення зареєстровано до ІКС ІПНП ЄО ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за № 1964 від 31.03.2025 о 20:01 год.
Також, у цей же день (31 березня 2025 року) о 21:06 год позивач зателефонував на спеціальну лінію - 102 та просив пришвидшити розгляд заяви про крадіжку сумки з речами. Це звернення зареєстровано до ІКС ІПНП ЄО ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за № 1966 від 31.03.2025 о 21:06 год. 
У подальшому, 31 березня 2025 року о 21:25 поліцейським складено постанову серії ЕГА №1730773 від 31.03.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції ЄО 1966.
Колегія суддів зазначає, що з копії рапорту про реєстрацію події від 31.03.2025 (а.с.34) вбачається, що до ВП №2 (м. Миронівка) Обухівського РУП ГУНП у Київській області 31.03.2025 о 21 годині 06 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , ПОВТОР/ просить пришвидшити/ заявник залишив сумку близько 16 години, без нагляду, яку викрали. Виконував роботи по газу. В сумці були речі, одяг, документи на авто, гаманець, кошти в сумі 120 грн., 1 долар, банківська картка. Працівники поліції, які були на місці знайшли речі: куртку, шапку та термос, документів і гаманця так і не має. Дану подію зареєстровано в Єдиному обліку за № 1966.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що після звернення позивача до поліції 31.03.2025 о 16:37 год про обставини відсутності сумки з речами, на місце вказаної події до позивача прибули працівники слідчо-оперативної групи, котрим вдалося віднайти частину з речей ОСОБА_1 .
Разом з тим, позивач, усвідомлюючи вказані обставини, ще два рази о 20:01 год та 21:06 год 31 березня 2025 року зателефонував до відділу поліції з тих самих причин щодо події викрадення, на його думку, його сумки з речами.
У цій справі саме за подію завідомо неправдивого виклику поліції 31 березня 2025 року о 21:06 год (виклик зареєстрований за № 1966) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої за ст. 183 КУпАП.
Враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що позивач безпідставно о 21:06 31 березня 2025 року здійснив виклик поліції, оскільки за його попереднім викликом поліції о 16:37 31 березня 2025 року вже здійснювались відповідні заходи щодо розшуку його майна.
Тобто, у матеріалах справи наявні належні докази, які свідчать про те, що позивач повідомляючи інформацію на спеціальну лінію « 102», цілком розумів та усвідомлював, що вона є неправдивою, і бажав безпідставного виїзду на місце виклику працівників поліції.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у справі надано належні та допустимі докази, які підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, тому суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність у діях позивача зазначеного складу адміністративного правопорушення.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а рішення суду - скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст.    243,    315,    317,    322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року - задовольнити.
Рішення Богуславського районного суду Київської області від 14 травня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                          В.О. Аліменко,

                                                                                                    А.Ю. Кучма