ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року	Львів	Справа № 140/408/25 пров. № А/857/17220/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                             Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                    Качмара В.Я. Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року, головуючий суддя – Мачульський В.В., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою  відповідальністю «Генпостач» до  Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

                                                   В С Т А Н О В И В:

Позивач – ТзОВ «Генпостач» звернулося в суд з позовом до Волинської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000201/2 від 16 липня 2024 року та № UA205140/2024/000198/2 від 16 липня 2024 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень Митного кодексу України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. Позивач зазначає, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну товару. Натомість, зазначені митницею у рішеннях про коригування митної вартості зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000201/2 від 16.07.2024 року; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000198/2 від 16.07.2024 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до  норми частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, відповідно до яких митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Вказує, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією  було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах і за результатами проведеного опрацювання виявлено ряд розбіжностей. Зазначає, що транспортні витрати є важливою складовою митної вартості товару. Їх неподання або неналежне підтвердження декларантом унеможливлює визначення митної вартості за першим методом — за ціною договору. Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), що використовується при імпорті, не застосовується, якщо відомості, надані декларантом або уповноваженою ним особою, не підтверджені документально, не є кількісно визначеними та достовірними, або якщо відсутня хоча б одна з обов`язкових складових митної вартості. Встановлено, що основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтвердженими та піддаються обчисленню, а тому митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,  20.07.2022 року між фірмою «WUXI HANDA BEARING CO., LTD» (Китай) (Продавець) та ТОВ «ГЕНПОСТАЧ» (Покупець) укладено контракт №GPL-2022-07-20, відповідно до якого постачальник бере на себе зобов`язання передати у власність Покупця, Покупець – прийняти та сплатити на умовах цього Контракту ремені, конвеєрні стрічки та іншу продукцію технічного призначення, далі за текстом «Товар» (п. 1.1. Контракту).
Найменування, різновид, кількість, комплектність, ціна та вартість, умови та строки поставки, умови оплати визначаються згідно з рахунком-фактурою, що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2. Контракту).
Ціни за «Товар», що продаються за цим Контрактом, вказані у рахунках-фактурах до цього Контракту та встановлюються у доларах США. У ціну «Товару» включено вартість тари, упаковки, маркування, доставки та навантаження (п. 2.1. Контракту).
Загальна сума Контракту дорівнює сумі інвойсів на відвантажену продукцію. Виставлення кожного наступного інвойсу збільшує суму цього Контракту на суму, зазначену в Інвойсі (п. 2.2. Контракту).
Оплата «Товарів» має здійснюватися таким чином: 10% передплата, згідно з Інвойсом. Покупець повинен переказати на рахунок Продавця. Інші 90% Покупець повинен сплатити до прибуття в порт України (п. 2.4. Контракту).
Продавець постачає «Товар» на умовах «FOB Qingdao», згідно з базисними умовам постачання Інкотермс 2010 (п. 3.1. Контракту).
Позивач відповідно до умов цього Контракту, згідно з рахунками-фактури (інвойсами) від 11.03.2024 року №24-HD0311, від 26.04.2024 року №24-HD0311-1 та від 26.04.2024 року №24-HD0311-2 отримав товар, а саме: підшипники, загальною вартістю 67 500,86 доларів США.
15.07.2024 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товарів (15 товарних позицій та 1 товарна позиція) декларант позивача подав МД №24UA205140044900U5 та МД № 24UA205140044926U9.
Фактурна вартість імпортованих товарів становить 67500,86 доларів США (з урахуванням транспортних витрат до кордону України).
До митної декларації додано:
- контракт №GPL2022-0720 від 20 липня 2022 року;
- інвойс (рахунок) - проформу №24-HD0311 від 11.03.2024 року;
- комерційний інвойс №24-HD0311-1 від 26.04.2024 року;
- платіжну інструкцію в іноземній валюті №330 від 13.03.2024 року про оплату товару на суму 6 420,00 доларів США;
- платіжну інструкцію в іноземній валюті №343 від 26 квітня 2024 року про оплату товару на суму 61 080, 86 доларів США;
- договір-заявку №20240710/1 від 10.07.2024 року;
- довідку про транспортні витрати для пред`явлення на митницю від 15.07.2024 року;
- рахунок на оплату №240715/1 від 15.07.2024 року;
- рахунок №РФ-21403 від 12.07.2024 року; 
- довідку про вартість транспортування №888510/24 від 12.07.2024 року.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано по двох деклараціях подати такі документи: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення: довідки, заявки, договори (контракти) на транспортування; банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію декларації країни відправлення товару.
На електронні повідомлення митниці позивач надав додаткові документи, а саме:
- договір про надання допоміжних послуг у транспортній діяльності №040123 від 04.01.2023 року;
- платіжну інструкцію №1085 від 16.07.2024 року;
- договір транспортного експедування №0710/20/01 від 07.10.2020 року;
- платіжну інструкцію №1067 від 15.07.2024 року;
- CMR №22419/002;
- коносамент №QN24050001;
- свідоцтво на знак товарів і послуг №252852 від 25.01.2019 року;
- пояснення вих. №2024/1607-1 від 16.07.2024 року;
- бухгалтерську довідку вих. №13/01 від 16.07.2024 року;
- довідку № 12/01 від 15.07.2024 року.
Однак 16.07.2024 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000198/2 та №UA205140/2024/000198/2 сформувала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/001843 та №UA205140/2024/001839.
Як зазначено у графі 33 рішення №UA205140/2024/000198/2 від 16.07.2024 року, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності, а саме:
- відповідно гр. 21 ДМВ зазначені витрати на навантаження, вивантаження та обробку, однак в МД вказано лише витрати на транспортування. Інформації щодо сум понесених вантажно-розвантажувальних робіт в рахунках-фактурах та довідках про транспортні витрати не зазначено;
- відповідно до Договору-заявки від 10.07.2024 року № 20240710/2 вартість перевезення становить 1350 євро, однак згідно Документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 15.07.2024 року №12/1 вартість послуг вказано 60 326,1 грн. Водночас, суму транспортних послуг в гривневому еквіваленті, відповідно Договору-заявки 20240710/2 від 10.07.2024 року, можна визначити лише за офіційним курсом на день розвантаження. Також зазначаємо, що згідно рахунка-фактури від 15.07.2024 року №13 сума транспортування становить 60 298,1 грн. (50373,04+9925,06) і суперечить вартості, вказаній в Документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 15.07.2024 року №12/1 - 60326,1 грн;
- зазначена вартість транспортних послуг в колонці «сума» в Рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 15.07.2024 року №13 - 60326,1 грн, однак в даному документі в колонці «ціна» вказана загальна вартість послуг 260 326,1 грн, що суперечить інформації вказаній у вищезазначеному документі (розшифровка суми прописом (всього на суму)), а саме 60925,1 грн.
Декларантом на вимогу митниці надано:
1) копію митної декларації країн відправлення від 10.05.2024 року № 425820240000493533;
2) бухгалтерська довідка №1 від 16.07.2024 року;
3) рахунок-фактура від 15.07.2024 року №13 (зі змінами);
4) платіжна інструкція від 15.07.2024 року №1067;
5) платіжна інструкція від 15.07.2024 року №1062 (продубльовано);
6) рахунок № РФ-21403 від 12.07.2024 року (продубльовано);
7) платіжні інструкції від 26.04.2024 №343 та №330 від 13.03.2024 року (продубльовано);
8) проформа-інвойс від 11.03.2024 року № 24-HD0311 (продубльовано);
9) довідка про вартість транспортування від 12.07.2024 року № 888511/24 (продубльовано).
Листом від 16.07.2024 року №б/н повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні на товар 1 – на рівні 2,52 дол.США/кг за МД UA205140/2024/041493 від 28.06.2024 року; товар 4 – на рівні 2,96 дол.США/кг за МД UA205140/2024/030401 від 03.05.2024 року; товар 5 – на рівні 2,30 дол.США/кг за МД UA205140/2024/041493 від 28.06.2024 року; товар 6 – на рівні 2,35 дол.США/кг за МД UA205140/2024/025614 від 16.04.2024 року; товар 7 – на рівні 3,10 дол.США/кг за МД UA205140/2024/030401 від 03.05.2024 року; товар 13 – на рівні 2,52 дол.США/кг за МД UA205140/2024/041493 від 28.06.2024 року; товар 14 – на рівні 2,29 дол.США/кг за МД UA205140/2024/019607 від 22.03.2024 року. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість подібних товарів торговельної марки GPL на ідентичних умовах поставки FOB.
Також як зазначено у графі 33 рішення №UA205140/2024/000201/2 від 16.07.2024 року, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності, а саме:
- відповідно до 1.2 Договору між LANGOWSKI LOGISTICS Sp.z.o.o та ТзОВ «Клевер Тім» про надання допоміжних послуг у транспортній діяльності №904012023 від 04.01.2023 року перелік послуг, що надаються виконавцем, вид та найменування (номенклатура) вантажів, їх специфічні властивості, умови обробки вантажу, спосіб навантаження та розвантаження, пункти відправлення та призначення вантажів, пункти перевалки вантажів з одного виду транспорту на інший , термін виконання послуг, а також інша необхідна інформація, що стосується організації надання послуг за цим Договором обумовлюється в Заявці, однак Заявки не подано до митного оформлення;
- декларантом не надано рахунку на транспортування від ФОП ОСОБА_1 , що здійснював перевезення сухопутним шляхом до кордону України згідно договору-заявки №20240710/1 від 10.07.2024 року, а також банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг.
Декларантом на вимогу митниці надано:
1) Лист декларанта б/н від 16.07.2024 року;
2) Пояснення ТзОВ "ГЕНПОСТАЧ" №2024/14607-1 від 16.07.2024 року;
3) замовлення ТзОВ «Клевер Тім» до компанії від 08.07.2024 року;
4) копія декларації країни відправлення товару №425820240000493494 від 20.05.2024 року;
5) рахунок на перевезення від ФОП ОСОБА_1 №240715/1 від 15.07.2024 року.
Лист декларанта б/н від 16.07.2024 року є повідомленням, в якому описано бачення декларанта щодо поданих до митного оформлення документів.
Від надання інших додаткових документів декларант відмовився, про що повідомив листом б/н від 16.07.2024 року.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні за товар – 2,52 Дол.США/кг за МД №UA205140/2024/414793 від 28.06.2024. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість подібного товару «Частини до підшипників (кулька сталева). Торговельна марка: GPL. Країна виробництва: CN. Виробник: WUXI HANDA BEARING CO.,LTD», ввезеного з врахуванням умов поставки (FOB) та згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів стороною якого є виробник та скориговано самостійно декларантом.
Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст. 55 Митного кодексу України, про що свідчать МД № 24UA205140045162U6 від 16.07.2024 року (по рішенню від 16.07.2024 року №UА205140/2024/000198/2) та МД № 24UA205140045185U2 від 16.07.2024 року (по рішенню від 16.07.2024 №UА205140/2024/000201/2).
ТОВ «ГЕНПОСТАЧ», не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товарів, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Відтак, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1 та 2 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин 1-3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.10.2020 року, справа №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 року у справі № 820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Як слідує з матеріалів справи, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митними деклараціями документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: контракт №GPL2022-0720 від 20 липня 2022 року; інвойс (рахунок) - проформу №24-HD0311 від 11.03.2024; комерційний інвойс №24-HD0311-1 від 26.04.2024 року;- платіжну інструкцію в іноземній валюті №330 від 13.03.2024 року про оплату товару на суму 6 420,00 доларів США; платіжну інструкцію в іноземній валюті №343 від 26 квітня 2024 року про оплату товару на суму 61 080, 86 доларів США; договір-заявку №20240710/1 від 10.07.2024; довідку про транспортні витрати для пред`явлення на митницю від 15.07.2024 року; рахунок на оплату №240715/1 від 15.07.2024 року; рахунок №РФ-21403 від 12.07.2024 року; довідку про вартість транспортування №888510/24 від 12.07.2024 року.
Додатково на вимогу митниці позивачем надано: договір про надання допоміжних послуг у транспортній діяльності №040123 від 04.01.2023 року; платіжну інструкція №1085 від 16.07.2024 року; договір транспортного експедування №0710/20/01 від 07.10.2020 року; платіжну інструкцію №1067 від 15.07.2024 року;  CMR №22419/002; коносамент №QN24050001; свідоцтво на знак товарів і послуг №252852 від 25.01.2019 року; пояснення вих. №2024/1607-1 від 16.07.2024 року; бухгалтерську довідку вих. №13/01 від 16.07.2024 року; довідку № 12/01 від 15.07.2024 року, копію митної декларації країн відправлення від 10.05.2024 року № 425820240000493533; бухгалтерська довідка №1 від 16.07.2024 року; рахунок-фактура від 15.07.2024 року №13 (зі змінами); замовлення ТзОВ «Клевер Тім» до компанії від 08.07.2024 року; копія декларації країни відправлення товару №425820240000493494 від 20.05.2024; рахунок на перевезення від ФОП ОСОБА_1 №240715/1 від 15.07.2024 року.
Щодо доводів відповідача про те, що в оскаржуваному рішенні від 16.07.2024 року №UА205140/2024/000198/2 вартість перевезення яка становить 1350 євро, однак згідно документа, що підтверджує вартість перевезення товару від 15.07.2024 року №12/1 вартість послуг вказано — 60 326,1 грн. Водночас, суму транспортних послуг в гривневому еквіваленті, відповідно договору-заявки 20240710/2 від 10.07.2024 року, можна визначити лише за офіційним курсом на день розвантаження. Також згідно рахунка-фактури від 15.07.2024 №13 сума транспортування становить 60 298,1 грн. (50373,04+9925,06) і суперечить вартості, вказаній в документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 15.07.2024 №12/1 - 60326,1 грн. Крім того, у колонці «Сума» рахунку-фактури на надання транспортно-експедиційних послуг від 15.07.2024 року №13 зазначено вартість транспортних послуг у розмірі 60 326,1 грн. Водночас у цьому ж документі в колонці «Ціна» вказано загальну вартість послуг — 260 326,1 грн, що суперечить інформації, викладеній у розшифровці суми прописом («всього на суму») — 60 925,1 грн, то колегія суддів не бере такі доводи до уваги та зазначає наступне. 
Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідно до довідки експедитора № 888511/24 від 12 липня 2024 року вартість додаткових послуг з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України складає 17 988, 21 грн., саме ця вартість пропорційно розподілена по товарам у гр.21 ДМВ. Відповідно ж до правил заповнення ВМД, за умов поставки FOB до гр.12 додаються витрати на транспортування, страхування та ліцензійні платежі. Поряд з цим страхування товарів не проводилось, ліцензійні платежі відсутні, тому у ВМД додано лише вартість транспортування до кордону, 149 173,73 грн. (до Гданська) та 50 373,04 грн. (з Гданська до кордону), що разом складає 199 546,77 грн., і саме ця сума транспортування була зазначена у ВМД.
Колегія суддів наголошує, що відсутність розрахункових документів про оплату транспортних витрат на дату декларування товару не є підставою для коригування митної вартості за умови наявності інших документів, що визначають таку вартість. У спірному випадку декларант надав митному органу довідки про вартість транспортування, які зазначені вище.
Разом з тим, на підтвердження заявленої ціни товару позивач надав митному органу рахунок-фактуру (інвойс) від 11.03.2024 року №24-HD0311 (загальний), яким визначена загальна вартість товарів у сумі 67500,86 доларів США, а також від 26.04.2024 року №24-HD0311-1 (на суму 33275,78 доларів США) та від 26.04.2024 року №24-HD0311-2 (на суму 34225,08 доларів США) (на кожну окрему поставку), що також підтверджена банківськими розрахунковими документами №330 від 13.03.2024 року на суму 6 420,00 доларів США та №343 від 26.04.2024 року на суму 61 080,86 доларів США.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять. 
Відтак, у даному випадку рахунок-фактура (інвойс) в від 11.03.2024 року №24-HD0311 визначає ціну товару.
Тому, зауваження митного органу про невідповідність вартості товарів, яка зазначена в інвойсах, тій, що вказана у митних деклараціях країни відправлення, є безпідставними, оскільки такі розбіжності у поданих документах не впливають на ціну товару.
Як вірно зазначив суд першої інстанції,  відсутність прайс-листів від виробника товару для загального (широкого) кола покупців та щодо усього асортименту продукції, який виробник пропонує для продажу, за наявності поданих документів, які надають можливість перевірити правильність числових значень митної вартості, визначеної за першим методом, не є підставою для витребовування у декларанта додаткових документів та в подальшому для коригування митної вартості за резервним методом.
Колегія суддів зазначає, що  такий документ як прайс-лист відповідно до частини другій статті 53 МК України не відноситься до такого, що підтверджує митну вартість товарів. 
Разом з тим, нормами чинного законодавства не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, тому такі документи можуть оформлюватися продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Прайс-лист є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 року у справі №420/2850/19.
Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 року по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про те, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товарів, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року у справі №140/408/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич