Ухвала
 
15 липня 2025 року
м. Київ 
 
справа № 712/13294/23
провадження № 61-8900ск25 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2024 року у складі судді: Стеценко О. С., та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Карпенко О. В., Новікова О. М., у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація № 5», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Луна-9», про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2023 року ПАТ «Черкаситеплокомуненерго» звернулося з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у розмірі 21 118,05 грн.
 
Рішенням  Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість у сумі 21 118,05 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
11 липня 2025 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подали до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана ОСОБА_1 , на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.
 
Ухвалою Верховного суду від 15 липня 2025 року касаційну скаргу в частині особи, яка її подає - ОСОБА_2 , повернуто.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити з таких мотивів.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Таким чином, ціна позову у цій справі становить 21 118,05 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містить.
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоексплуатація № 5», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Луна-9», про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                    В. І. Крат
 
                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                              П. І. Пархоменко