КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/12052/2025
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
  м. Київ                                                                                      Справа № 759/16557/21
 
10 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.    
                                    - Рейнарт І.М.
при секретарі             - Уляницькій М.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Кудрявського Сергія Миколайовича на рішення Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Журибеда О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,-
в с т а н о в и в:
У липні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 30 грудня 2020 року, о 9:30 год. в                        м. Гайсин по вул. Волонтерів громадянин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпеченого інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем позивача «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого технічно пошкодив обидва автомобілі, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою суду від 15.02.2021 року                       ОСОБА_2 визнаний винниму вчиненні даної ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована АТ «СГ «ТАС» полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ8556082 від 11.12.2020року.
Згідно ремонтної калькуляції внаслідок пошкодження автомобіля  його власнику позивачу ОСОБА_1 спричено збитки у розмірі 202 137,59 грн.04.01.2021 року позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі у зв`язку з тим, що автомобіль винної особи «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 перебуває на іноземній реєстрації. 
Посилаючись на те, що відмова страхової компаніїу виплаті йому страхового відшкодування є незаконною, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»на його користь невиплачене страхове відшкодування у розмірі 202 137, 59 грн.
Рішенням Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 127500 грн.В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Приватного акціонерного товариства «СГ «ТАС» - Кудрявський Сергій Миколайовичподав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що згідно ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України: «Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб». Згідно ч. 8, ст. 380 Митного кодексу України: «Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації».
Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про міжнародне приватне право»: «право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано».
Згідно Витягу з Реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва Державного Підприємства «Regitra», державна реєстрація автомобіля Skoda\Octavia, д.р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_3 була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі - заборонена. У зв`язку з вищевикладеним, автомобіль Skoda/Octavia, д.р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП не був забезпечений AT «СГ «ТАС» (приватне) по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів у зв`язку із припиненням його реєстрації.
Крім того, відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8556082 франшиза становить 2500,00 грн, і страховик відшкодовує виключно в межах страхової суми оцінену шкоду в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу (автомобіль 1997  року випуску) з вирахуванням франшизи та ПДВ, а в разі фізичного знищення автомобіля відшкодовується різниця між  його ринковою вартістю до ДТП та ринковою вартістю після ДТП з вирахуванням франшизи в разі страхування цивільно - правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, а отже рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2025 року, на думку сторони відповідача, ухвалене з порушенням вказаних норм матеріального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Самородова Олена Петрівна просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року - без змін.
Зазначає, що АТ «СГ «ТАС», уклавши з ОСОБА_2 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_1 та несе повні зобов`язання щодо його виконання.
Та обставинна, що ОСОБА_2 згідно з ч. 8 ст. 380 МК України та п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 № 1388, не зареєстрував (перереєстрував) автомобіль протягом десяти діб після митного оформлення - не є підставлю для відмови у виплаті страхового відшкодування. Така причина серед випадків, встановлених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відсутня.
У відзиві на на апеляційну скаргу сторони позивача зазначила про попередній розрахунок витрат, які сторона очікує понести, що  складають 10 000 грн. Докази будуть надані суду відповідно п.8 ст. 141 ЦК України.
 В судове засідання апеляційного суду  учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача  адвокат  Самородова  Олена Петрівна  09 липня 2025 року  через систему  « Електронний суд» подала  клопотання про відкладення розгляду справи 10.07.2025 року у зв`язку з її перебуванням у відпустці.
З огляду на те, що всі учасники справи в установленому законом порядку повідомлені про розгляд справи  апеляційним судом, виклали свої правові позиції  у апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів відхиляє клопотання представника позивача адвоката Самородової  Олени Петрівни  про відкладенння розгляду справи та вважає можливим розгляд справи у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.12.2020 року, о 09:30 год., в м. Гайсин по вул. Волонтерів  ОСОБА_2 , під час зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу автомобілем «Scoda Octavia» н.з. НОМЕР_1 та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen» д.н.з  НОМЕР_2 під керуванням   ОСОБА_3 , в результаті чого технічно пошкодив обидва автомобілі, чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2021 року у справі №129/37/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, вина ОСОБА_2 у настанні вказаної дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення і не підлягає доказуванню.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Scoda Octavia» н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8556082. Строк дії якого з 12.12.2020 року по 11.01.2021року включно. Страхова сума на одного потерпілого становить 130 000 грн, франшиза   2 500 грн.
У подальшому водій «Volkswagen T4» д.н.з.  НОМЕР_2 ОСОБА_1 звернувся до АТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування.
05.05.2021 року директором юридичного відділу АТ «СГ «ТАС» надано  ОСОБА_1 відповідь про відмову у здійсненні страхового відшкодування, оскільки згідно з Витягом з Реєстру дорожніх транспортних засобів республіки Литва ДП «Regitra», державна реєстрація автомобіля «Skoda Octavia» н.з.  НОМЕР_1 була припинена, а участь цього автомобіля у дорожньому русі заборонена. А тому вказаний автомобіль страхувальника  ОСОБА_2 на момент ДТП не був забезпечений по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів через припинення його реєстрації та забороною його експлуатації дорогами загального користування.
Згідно ремонтної калькуляції №  НОМЕР_2  від 28.01.2021 року ремонт автомобіля «Volkswagen» д.н.з  НОМЕР_2  становить 202 137,59 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції вказав на те, що АТ «СГ «ТАС», уклавши з    ОСОБА_4  договір страхування (поліс №АР/8556082від 11.12.2020року) його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_1 .
В силу чинного законодавства, страховик компенсує лише матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. Розмір матеріального збитку - це вартість відновлювального ремонту із застосуванням зносу автомобіля, а відновлювальний ремонт - без нього. Фізичний знос фактично полягає у зменшенні вартості деталі у зв`язку з її експлуатацією і обов`язок щодо його відшкодування покладається саме на винну особу. Такі висновки наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду № 522/15636/16-ц від 11.12.2019 року.
Беручи до уваги калькуляцію завданих збитків з врахуванням суми франшизи в розмірі 2 500 грн, позовні вимоги позивача слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 127500 грн.
Рішення Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року в частиві відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а відтак, керуючись ст. 367 ЦК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 рокув частині задоволених позовних вимог відповідає.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, про що зазначено у ст. 3 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, серед іншого, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Виходячи з аналізу положень статті 627 ЦК України, сторони є не лише вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, але й здійснюють власну діяльність на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Судом встановлено, що між АТ «СГ «ТАС» та  ОСОБА_4 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/8556082 від 11.12.2020року) з умовами щодо відповідного страхового платежу, який страховик повинен здійснити страхувальнику, та погоджено усі необхідні умови. Вказаний факт відповідачем не заперечується і не спростовується жодним належним та допустимим доказом в розумінні чинного ЦПК України.
Судом також не встановлено заволодіння застрахованим автомобілем «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_1  неправомірним способом водієм   ОСОБА_4 .
Отже, АТ «СГ «ТАС», уклавши з   ОСОБА_4 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_1 .
В силу чинного законодавства, страховик компенсує лише матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. Розмір матеріального збитку - це вартість відновлювального ремонту із застосуванням зносу автомобіля, а відновлювальний ремонт - без нього. Фізичний знос фактично полягає у зменшенні вартості деталі у зв`язку з її експлуатацією і обов`язок щодо його відшкодування покладається сам на винну особу. Такі висновки наведені, зокрема у постанові Верховного Суду № 522/15636/16-ц від 11.12.2019.
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Згідно ремонтної калькуляції №  НОМЕР_2  від 28.01.2021 року вартість ремонту автомобіля «Volkswagen» д.н.з  НОМЕР_2  становить 202 137,59 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаного доказу відповідачем не надано.
Крім того, згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку) якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зПрАТ «СГ «ТАС» підлягає стягненню  на користь позивача сума страхового відшкодування у розмірі ліміту відповідальності страховика з вирахуванням розміру франшизи, на яку зменшується страхове відшкодування і яка в силу положень закону компенсується заподіювачем шкоди, що становить 127 500 грн. 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано приписи ч. 8 ст. 380 МК України та п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. № 1388 щодо не реєстрації (перереєстрації)   ОСОБА_2 автомобіля«Skoda Octavia» н.з. НОМЕР_1  протягом десяти діб після митного оформлення - не є підставлю для відмови у виплаті страхового відшкодування. Така причина серед випадків, встановлених ст. 37 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку) -відсутня.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8556082 визначає франшизу в розмірі 2500 грн, а в силу вимог закону страховик відшкодовує виключно в межах страхової суми оцінену шкоду в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу (автомобіль 1997  року випуску) з вирахуванням франшизи та ПДВ, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на наступне.
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8556082 страхова сума на одного потерпілого становить 130 000 грн, франшиза 2 500 грн. Згідно ремонтної калькуляції №  НОМЕР_2  від 28.01.2021 року вартість ремонту автомобіля «Volkswagen» д.н.з  НОМЕР_2  становить 202 137,59 грн.
Суд першої інстанції, керуючись пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент настання страхового випадку) правомірно прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодуванння в сумі 127 500 грн, з розрахунку 130 000 грн страхова суму - 2 500 грн франшиза.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Таким чином доводи, викладені представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Кудрявським Сергієм Миколайовичем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року  ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».
Оскільки апеляційну скаргу представника представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишено без задоволення, а судове рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - Кудрявського Сергія Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду Київської області від 03 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

 
Головуючий                                       Судді: