УХВАЛА
17 липня 2025 року 
м. Київ
справа № 943/601/24
провадження № 61-8300ск25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року та постановуЛьвівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року у цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування та стягнення коштів, в якому просив:
1) визнати за ним право власності на все майно (рухоме та нерухоме), де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало ОСОБА_4 , на день її смерті, і на що вона мала право за законом, в порядку спадкування, а саме:
- 1/2 приватизованого будинку на АДРЕСА_1 ;
- 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 ;
- 1/8 частки автомобіля Ауді, модель S6.2.2, 1996 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 ; 
- 1/4 частки гаража на АДРЕСА_1 в гаражному кооперативі;
- 1/2 майна (грошових коштів) від суми - 50 000 грн страхового відшкодування присуджених матері у справі № 462/2618/16, в зв`язку зі смертю сина,
2) стягнути на його користь із ОСОБА_3 , як законного представника ОСОБА_2 , грошову компенсацію в зв`язку зі смертю ОСОБА_4 в сумі - 15 050 доларів США.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4 , а 17 жовтня 2018 року він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 02 листопада 2018 року 
ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , 2009 року народження (онука спадкодавця). Крім того спадкоємцем першої черги за законом є дочка спадкодавця - 
ОСОБА_5 , яку рішенням Буського районного суду Львівської області 
від 20 травня 2019 року у справі №462/7895/18 усунуто від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
Стверджує, що до складу спадкового майна входить будинок на АДРЕСА_1 ; 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 ; 1/4 частка автомобіля Ауді модель S6.2.2, 1996 року випуску, № кузову НОМЕР_1 ;
1/2 частка гаража на АДРЕСА_1 , в гаражному кооперативі; майно (грошові кошти), присуджене у справі №462/2618/16 в сумі 50 000 грн страхового відшкодування, в зв`язку з смертю сина; грошова компенсація
від ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс»» у зв`язку з смертю сина ОСОБА_4 в розмірі 30 100 доларів США.
Вважає, що має право успадкувати та переоформити майно (рухоме та нерухоме), що належало за життя ОСОБА_4 , однак через вимогу нотаріуса провести переоцінку майна, що потребує значних витрат, кошти для оплати яких у нього відсутні через скрутне матеріальне становище, він позбавлений можливості оформити спадщину на себе у нотаріуса із отриманням свідоцтва про власності.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.  
26 червня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року та постановуЛьвівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року, які просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 26 лютого 
2020 року у справі № 170/149/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке. 
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах). 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
У постанові від 25 липня 2023 року у справі № 128/3465/21 Верховний Суд вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див. постанову Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі 
№ 753/8671/21).
Відмовляючи у задоволенні позову, суди встановили, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_4 , після смерті якої спадщину прийняли ОСОБА_1 (син спадкодавця) і ОСОБА_2 (онук спадкодавця за правом представлення), в інтересах якого діє законний представник - ОСОБА_3 . Нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 247/2018.
15 червня 2020 року нотаріус повідомив ОСОБА_1 , що для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 йому необхідно особисто звернутись в Другу львівську державну нотаріальну контору та надати нотаріусу згідно Порядку вчинення нотаріальних дій певні документи, а саме: оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, довідку про технічну характеристику нерухомого майна, а також копію рішення суду про усунення ОСОБА_5 від спадкування. Після чого йому будуть надані квитанції для внесення плати за вчинення нотаріальний дій.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди правильно вказали, що посилання позивача на скрутне матеріальне становище, відсутність коштів для оплати послуг нотаріуса та оформлення документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, не є підставою для ухвалення судом рішення про визнання права власності на спадкове майно. Нотаріус не відмовляв позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину і не повідомляв про неможливість видачі таких свідоцтв, а зазначив перелік документів, які необхідно надати для оформлення права на спадщину.
Також суди встановили, що у справі № 462/7264/15, з урахуванням постанови Верховного Суду від 21 липня 2021 року, на користь ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_4 , із ПрАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» стягнуто 10 000 доларів США компенсації у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . 
Доводи позивача про те, що він має право на отримання компенсації в сумі 
15 050 доларів США судами відхилені, з огляду на ненадання доказів того,
що за життя його мати ОСОБА_4 мала права на ці кошти, які б увійшли
до складу спадщини, прийнятої позивачем, а питання щодо права на 1/2 частині коштів від суми 50 000 грн страхового відшкодування, присуджених спадкодавцю у справі № 462/2618/16, може бути вирішено відповідно до 
статті 442 ЦПК України.
Заявник у касаційній скарзі фактично не погоджується із оцінкою доказів, здійсненою судами двох інстанцій в межах наданих їм повноважень, а доводи скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі Верховному Суду.
Водночас встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.
Колегія суддів також враховує, що предметом спору у справі № 170/149/19, в якій Верховний Суд ухвалив постанову від 26 лютого 2020 року, на яку посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, було визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради, визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним, визнання договору дарування недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і записів про право власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом.
При цьому, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу № 170/149/19 на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд вказав на необхідність правильного тлумачення норм права щодо застосування строку позовної давності.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питань застосування норм права у подібних правовідносинах, порушених в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків; оскаржені у розглядуваній справі судові рішення не суперечать висновку Верховного Суду, на який заявник послався у касаційній скарзі; наведені ОСОБА_1 підстави касаційного оскарження не свідчать про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні спору по суті.
Керуючись статтями 388, 389, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2024 року та постановуЛьвівського апеляційного суду 
від 30 травня 2025 року у цивільній справі № 943/601/24. 
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                       В. В. Шипович
       О. М. Осіян
       Є. В. Синельников