ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/4143/24                                                Головуючий 1 інстанції: Вельможна І.В.
Провадження №33/818/1119/25                        Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       18 серпня 2025 року                                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
при секретарі Вакула Н.С., 
за участю: захисника Апазіді К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

       Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року
                ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відомості про працевлаштування відсутні, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.
       
       Постановою встановлено, що 24 жовтня 2024 року о 14 годині 33 хвилин ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Шосе Балаклійське, 4 в с-щі Слобожанське, Чугуївського району Харківської області з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився під відеозапис нагрудної службової камери №6. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. ПДР.

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року, а справу закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
       Зазначає, що ним отримано направлення на огляд водія до Обласного наркологічного диспансеру у м. Харкові, однак подія відбувалась в смт Слобожанське Чугуївського району, у зв`язку з чим, згідно Наказу №1340-о від 23 листопада 2023 року, найближчим закладом для проведення медичного огляду є Чугуївська центральна лікарня імені М.І. Кононенка. Звертає увагу на те, що він не відмовлявся від процедури проходження огляду, але був не згоден з направленням до м.Харкова та наполягав на проведення огляду у найближчому медичному закладі.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що він не був присутнім у судовому засіданні та не знав про судовий розгляд, а копію оскаржуваної постанови ним не було отримано, у зв`язку з чим не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством, подати апеляційну скаргу. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

У судове засідання Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Апазіді К.Ю. повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений про апеляційний розгляд, але знаходиться поза межами міста, правова позиція між ними узгоджена та не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без його участі.
Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі за обов`язковою участю захисника. 

В судовому засіданні Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року захисник Апізіді К.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, але просив проводити його у найближчому медичному закладі, а не у м.Харкові. Звертав увагу, що після зупинки із працівниками поліції виник конфлікт, оскільки це стосувалося сина ОСОБА_1 . Окремо зазначав, що ОСОБА_1 не був водієм. Звертає увагу на розбіжності у часі відеозапису. Дії працівників поліції не оскаржували, оскільки ОСОБА_1 не є спеціалістом у галузі права, а також те, що він є інвалідом 3 групи та у нього відсутні кошти на допомогу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи захисника Апізіді К.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу лише в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом. 
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №839068 від 24 жовтня 2024 року, в якому зазначено про те, що 24 жовтня 2024 року о 14 годині 33 хвилин в Харківській області, Чугуївський район, смт Слобожанське, шосе Балаклійське, 4, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився під відеозапис нагрудної службової камери №06. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (арк.1).
У матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я Обласний наркологічний диспансер від 24 жовтня 2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки сп`яніння: зіниці ока не реагують на світло, але огляд у медичному закладі не проводився (а.с.2).
Згідно рапорту працівника поліції, під час патрулювання смт Слобожанське на добовому чергуванні, було зупинено авто ВАЗ-21063, д.н. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 за фактом непрацюючого правого стоп-сигналу. В ході спілкування у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло. В подальшому водієві було запропоновано пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння в наркологічному закладі: м.Харків, на що гр. ОСОБА_1 відмовився під відеозапис службової камери №06, також відмовився від підписати адміністративних матеріалів (арк.4).
Також належить взяти до уваги, що відповідно до копії постанови серії ЕНА №3333608 від 24 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (арк.3).
У матеріалах справи також міститься відеозапис події від 24 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_1 (акр. 6), з якого вбачається, що на вимогу працівників поліції, автомобіль зупиняється на узбіччі дороги. 
З відеозапису під назвою «VID241024-144004F-000006-000000-0008» вбачається, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в м.Харкові (відео 14:42:01). Крім того, ОСОБА_1 також відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення та надати письмові пояснення, обґрунтовуючи це тим, що зараз війна, йому треба додому. Жодних заперечень на дії працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював.
Зазначений відеозапис відтворює обставини події та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відмову водія від проходження зазначеного огляду та визнання керування транспортним засобом. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння чи ні.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до професійного адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. 
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому було запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі в м. Харкові, чим порушено вимоги, є необґрунтованими, оскільки саме працівники поліції визначають найближчий заклад охорони здоров`я, де має бути проведений такий огляд, в тому числі з урахуванням режиму його роботи.
Крім того, направлення ОСОБА_1 до «Обласного наркологічного диспансеру» у м.Харкові не було причиною його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Разом з цим, посилання сторони захисту на розбіжності в часі на відеозаписі, хоча і мають місце, однак апеляційний суд вважає, що ці розбіжності є такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки відеозапис чітко відображає подію, а саме факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та розцінює як спосіб уникнення останнім відповідальності, оскільки з відеозапису, наявним в матеріалах справи, ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом та виконував вимоги працівника поліції як водій транспортного засобу без зауважень про такий його статус.
Поряд із цим, ОСОБА_1 дії працівників поліції не оскаржував, а тому у суду апеляційної інстанції не має будь-яких відомостей, які свідчать про необ`єктивність дій працівників поліції. 
У матеріалах справи міститься довідка інспектора САП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області Приходько Карини, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України серії НОМЕР_3 від 20 червня 2000 року (арк.5), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає Правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5. 
Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого2025 року задовольнити, поновивши йому цей строк.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2025 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                        С.К. Шабельніков