ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 677/507/24
Провадження № 22-ц/820/1315/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року (суддя Вознюк Р.В.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У березні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначалось, що 17.12.2020 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено заяву-договір №2020/РСК/367-002884, шляхом акцептування договору №2020/ОВР/367-001626 від 17.12.2020. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту дозволеного овердрафту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування овердрафтом в розмірі 36% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав, відкрив клієнту картковий рахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування клієнта, та надавав йому кредитні кошти у встановленому договором ліміті.
Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконував та систематично порушував умови договору, погашення кредиту здійснювалося із порушенням встановленого договором графіку, кредит погашався не щомісячно, внаслідок чого станом на 29.02.2024 виникла прострочена заборгованість в розмірі 91511,93 грн, яка складається з заборгованості по кредиту (поточна) – 0 грн, заборгованості по кредиту (прострочена) – 74547,77 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (поточна) – 0 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (прострочена) – 16964,16 грн.
Враховуючи викладене вище, просив стягнути з ОСОБА_2  на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за договором № 2020/ОВР/367-001626 від 17.12.2020 у розмірі 91511,93 грн (станом на 29.02.2024), а саме: заборгованості по кредиту (поточна) – 0 грн, заборгованості по кредиту (прострочена) – 74547,77 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (поточна) – 0 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (прострочена) – 16964,16 грн.
Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за договором №2020/ОВР/367-001626 від 17.12.2020 заборгованість по кредиту в розмірі 37707,01 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в сумі 1247,54 грн.
Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до параметрів договору №2020/ОВР/367-001626 строк дії договору сторонами визначено з 17.12.2020 по 17.12.2021, оскільки надані позивачем докази, зокрема заява – договір №2020/РСК/367-002884 від 17.12.2020 та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем, не містять умов про пролонгацію строку дії договору. Оскільки такий висновок спростовується самою заявою-договором від 17.12.2020 та тим, що відповідач приєднався до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», які розміщені на сайті банку.
АТ «Укргазбанк» на підставі п. 3.4.6 розділу 3 вказаних Правил прийняв рішення, згідно якого відповідачу двічі пролонговано (продовжено) дію ліміту овердрафту на чергові 12 місяців з процентною ставкою 36% та 43% відповідно.
Водночас, відповідач продовжував користуватися кредитним лімітом протягом всього періоду кредитування, збільшив загальну суму отриманих кредитних коштів, жодних заперечень з його боку не надходило, а отже схвалив продовження правочину своїми діями. 
Посилається на те, що суд не перевірив факт виконання кредитного договору, що може свідчити про визнання договірних правовідносин зокрема його пролонгації 
Вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» було безпідставно нараховані проценти в розмірі 36840,76 грн поза межами строку дії договору, оскільки з 18.12.2021 позивач втратив право нараховувати відповідачу договірні проценти, які без будь-яких вимог самостійно зарахував на погашення заборгованості по кредиту зменшивши при цьому автоматично суму до стягнення, що відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України є порушенням, оскільки при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Оскільки, на позицією скаржника, відповідачу двічі було пролонговано (продовжено) дію ліміту овердрафту на чергові 12 місяців, тому строк закінчення дії кредитного договору було продовжено з 17.12.2021 по 17.12.2023. Відтак, вважає, що банк правомірно зарахував отримані від відповідача кошти на погашення заборгованості по нарахованим процентам.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив 
В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» Галюк В.В. підтримав апеляційну скаргу.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що 17.12.2020 відповідачем ОСОБА_2 підписано заяву-договір №2020/РСК/367-002884 (договір карткового рахунку), відповідно до якої ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок (універсальна карта «Домовичок») та узгоджено умови споживчого кредиту №2020/ОВР/367-001626 від 17.12.2020. (а.с. 3-5)
Відповідно до п.4 «Паспорт споживчого кредиту» зазначеної заяви-договору, між сторонами укладається договір №2020/ОВР/367-001626, строком дії 12 місяців з можливою пролонгацією відповідно до умов Правил, програма кредитування - «Домовичок» (орієнтовна сума кредиту - 10000 грн, мета кредиту - споживчі цілі, можлива сума кредиту - 0 - 300000 грн, тип та спосіб надання кредиту - ліміт дозволеного овердрафту, валюта кредиту - гривня, порядок надання кредиту - безготівковий, пільговий період - 30 днів, строк кредитування - 12 місяців, погашення кредиту – в кінці строку, процентна ставка - 36 % річних, процентна ставка на пільговий період - 0,00001 % річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48 % річних, реальна річна процентна ставка 55,75 %, тип відсоткової ставки - фіксована, порядок сплати процентів щомісячно).   Також відповідач отримав платіжну картку, про що свідчить його розписка про отримання платіжної картки.
Підписанням вказаної заяви-договору відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
ПАТ АБ «Укргазбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі,  відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок та надавав йому  кредитні кошти у встановленому договором ліміті дозволеного овердрафту.
Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку клієнта, відповідач користувався кредитними коштами та періодично вносив кошти на часткове погашення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 10-14)
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача станом на 29.02.2024 становить: по кредиту (поточна) – 0 грн, заборгованості по кредиту (прострочена) – 74547,77 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (поточна) – 0 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (прострочена) – 16964,16 грн.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та частиною кредиту (тіла кредиту), суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав права після закінчення строку дії кредитного договору нараховувати відповідачу заборгованість за простроченими відсотками, а також зараховувати сплачені відповідачем кошти на погашення заборгованості по процентам, нарахованим після закінчення дії договору.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору..
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.
Розроблені банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена.
Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів.
За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо ознайомлення позичальника з умовами та правилами надання банківських послуг, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції з приводу того, що такі умови та правила не були частиною договору.
Із заяви-договору №2020/РСК/367-002884 від 17.12.2020 вбачається, що строк дії договору визначено з 17.12.2020 по 17.12.2021. Тобто, кредитор мав право на нарахування відсотків лише протягом строку дії договору, а саме по 17.12.2021.
Доказів узгодження сторонами інших строків кредитування матеріали справи не містять.
Отже, банк мав право нараховувати обумовлені в заяві-договорі відсотки у розмірі 36% річних та 48% річних на прострочену заборгованість в межах строку дії договору.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховувались як в межах дії кредитного договору за період з 17.12.2020 по 17.12.2021, так і поза межами дії кредитного договору за період з 18.12.2021 по 12.02.2024. Відповідачем сплачено кошти на погашення заборгованості в розмірі 44522,20 грн, частину з яких було спрямовано банком на погашення заборгованості по процентам нарахованим відповідачу після закінчення дії договору.
Підстави для зарахування банком таких коштів на погашення договірних процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору, відсутні. 
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що станом на дату звернення до суду, у ОСОБА_2 відсутня заборгованість перед банком за договірними процентами нарахованими в межах дії кредитного договору. А переплачені відповідачем кошти на погашення заборгованості по безпідставно нарахованим процентам в сумі 36840,76 грн (44522,20 грн - 7681,5 грн), згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», підлягають зарахуванню на погашення заборгованості по кредиту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
Виходячи з наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що позивач не мав права після закінчення строку дії кредитного договору нараховувати відповідачу заборгованість за поточними та простроченими відсотками, а також зараховувати сплачені відповідачем кошти у рахунок погашення таких відсотків, тому у цій частині вимоги задоволенню не підлягають.
Апеляційний суд не встановив неправильного норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, такі доводи містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом. 
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                 І.В. П`єнта

Судді:                                                         А.П. Корніюк

                                        О.І. Талалай