УХВАЛА

19 червня 2025 року 
м. Київ
справа №460/3427/24
провадження № К/990/23244/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративно суду від 05 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в :
27 травня 2025 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.
30 травня 2025 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 - 2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахування в обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2017 роки із врахуванням в складі з якої вони обраховуються щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
2) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2020 роки з урахування індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2020 роки із врахуванням в складі з якого вони обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
3) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахування в обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2014-2017 роки із врахуванням в складі з якої вони обраховуються щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
4) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2020 роки з урахування індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2020 роки із врахуванням в складі з якого вони обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
5) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсацію за 25 діб невикористаної щорічної відпустки за 2020 рік з урахування в складі з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу компенсацію за 25 діб невикористаної щорічної відпустки за 2020 рік з урахування в складі з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
6) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення зі встановленням базового місяця грудень 2015 року за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, без встановлення базового місяця - січень 2008 року; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
7) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.02.2020 із застосуванням щомісячної індексації різниці в розмірі - 3480,81 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.02.2020 із застосуванням щомісячної індексації різниці в розмірі - 3480,81 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум;
8) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки з урахування в складі з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, з урахування в складі з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини, з урахуванням раніше виплачених сум;
9) визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, без врахування загальної кількості 28 повних років, та без врахування індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із врахуванням в складі з якого вона обраховується загальної кількості повних 28 років, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративно суду від 05 травня 2025 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо визначення базового місяця грудень 2015 року при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням базового місяця січень 2008 року, з врахуванням виплаченої суми.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.02.2020.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.02.2020 із врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з врахуванням виплаченої суми.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 - 2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахування в обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014-2017 роки із врахуванням в складі з якої вони обраховуються щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2020 роки з урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018-2020 роки із врахуванням в складі з якого вони обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахування в обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2014-2017 роки із врахуванням в складі з якої вони обраховуються щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2020 роки з урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2020 роки із врахуванням   індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсацію за 25 діб невикористаної щорічної відпустки за 2020 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсацію за 25 діб невикористаної щорічної відпустки за 2020 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки, з урахуванням індексації грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу частини, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, без врахування індексації грошового забезпечення;
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, із врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позову - відмовлено.
Не погодившись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у касаційній скарзі автор, як на підставу касаційного оскарження, покликається на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків Верховного Суду під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.
Водночас зі змісту ухвалених у цій справі судових рішень суди попередніх інстанцій застосовували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, від 28.09.2023 у справі №140/2168/23 та від 20.11.2023 у справі № 160/5468/23, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 та від 15.06.2023 у справі № 120/6277/22, від 30.11.2023 у справі № 380/21619/21, від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 22.06.2023 у справі №520/6243/22, постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 та від 10.11.2021 у справі №825/997/17.
При цьому суд апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи надав оцінку аргументам позивача, наведених в його апеляційній скарзі з приводу неврахування, належної на його думку до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду, дійшовши висновку, що вказані позивачем постанови Верховного Суду не є застосованими до спірних правовідносин з огляду на неподібність до цієї справи.
Щодо підстав касаційного оскарження за пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України зазначаючи, що судом апеляційної інстанції не досліджено зібрані у справі докази, що призвело до неправильного вирішення справи, варто зазначити, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.
Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Рівненським окружним адміністративним судом справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак рішення у цій справі можуть бути оскаржені до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд звертає увагу, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, що допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Покликання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано, однак позивачем в касаційній скарзі не наведено належних обґрунтувань існування обставин для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що автором касаційної скарги не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративно суду від 05 травня 2025 року у справі № 460/3427/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    В. Е. Мацедонська

                                                                                                    О. Р. Радишевська