УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4677/22 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Борисюка Р.М.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/4677/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» 
на рішення  Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2025 року та на додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2025 року, ухвалені під головуванням судді Маслак В.П.
встановив:
У серпні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк»)звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 21.12.2020 у розмірі 61 964,93 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 21.12.2020. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, разом складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було надано кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 50 000,00 грн.  
Однак відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення кредиту за зобов`язаннями, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.07.2022 становить 61 964,93 грн., з яких: 49 838,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 126,69 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку просить стягнути з відповідача на свою користь. 
Рішенням  Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2025 року заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. 
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приват Банк» просить рішення суду від 18 лютого 2025 року  скасувати  та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк». На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. При цьому відповідач, виявивши втрату телефону, на якому встановлено додаток Приват24, та банківської карти АТ КБ «Приват Банк» невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами.
Однак апелянт не погоджується із таким висновком суду, який не надав своєї оцінки дійсним обставинам справи та не врахував релевантну судову практику по даній категорії справ. Так зазначає, що банківські операції, направлені на списання коштів з рахунків відповідача, відбулися 18.06.2021 та 19.06.2021 за допомогою фінансового телефона клієнта та його банківських карток, які втрачені клієнтом. При цьому надані сторонами під час розгляду справи докази в їх сукупності об`єктивно стверджують про те, що відповідач саме своєю бездіяльністю не дотримався умов та вимог договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб надання банківських послуг та не вжив відповідних заходів для вчасного попередження позивача стосовно невикористання банківських рахунків. Відповідальність Банку за зняття коштів з картки настає після її блокування, а до того моменту Банк, зважаючи на укладені умови договору та встановлені правила, не має права обмежувати дії клієнта, контролювати процедуру зняття готівки з картки, збереження її. Оскільки спірні транзакції були проведені до повідомлення відповідача про блокування рахунків, тому АТ КБ «Приват Банк» провів фінансові операції належним чином з урахуванням вимог чинного законодавства, а тому не повинен нести відповідальність за дії/бездіяльність відповідача та третіх осіб, і за власний кошт Банку відновлювати стан рахунку останнього.
Із наданого Банком розрахунку вбачається, що станом на 11.07.2022 заборгованість відповідача становить 61 964,93 грн., з яких: 49 838,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12126,69 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Таким чином вважає, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позову.
Також представником позивача була подана апеляційна скарга на додаткове рішення суду від 24 березня 2025 року, в якій, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просив додаткове рішення скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення. У випадку, якщо суд не знайде підстав для відмови в задоволенні заяви, зменшити розмір стягнутих витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що витрати на правничу допомогу, які стягнуті з АТ КБ «Приват Банк», подано з пропуском для їх подання, розмір яких не є співмірним із складністю справи, заявником не надано документального підтвердження понесення цих витрат відповідачем, що є підставою для відмов у їх стягнені. 
Відповідач скористався своїм правом та через свого представника направив до апеляційного суду відзив на апеляційні скарги, в якому просив рішення  Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2025 року та додаткове рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2025 року залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні. Так суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Банком не доведено вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. При цьому відповідач, виявивши втрату телефону, на якому встановлено додаток Приват24, та банківської карти АТ КБ «Приват Банк» невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт. Додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу також ухвалено у відповідності до чинного законодавства. Крім того, у відзиві просив стягнути витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 21 грудня 2020 рок між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання останнім анкети-заяви, відповідно до якого відповідачу відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом, який в подальшому було збільшено до 50 000,00 грн. (а.с.11-20). 
Даний договір був укладений шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг у банку, в якій відповідач висловив свою згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк» та прийняв всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати. 
На обґрунтування позову до анкети-заяви Банк надав розрахунок заборгованості, виписку за договором № б/н за період з 21.12.2020 по 12.07.2022, довідку про зміну умов кредитування кредитної картки, довідку про надані кредитні картки, заяву про приєднання до Умов та Правил, Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.6-7, 8, 9, 10, 11-21).
Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 21.12.2020 станом на 11.07.2022 становить 61 964,93 грн., з яких: 49 838,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 126,69 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія – однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.
Під час розгляду справи встановлено, що в провадженні Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене за заявою ОСОБА_1 01 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021065400001415 за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: 18 червня 2021 року близько 20 год. 00 хв. невідома особа перебуваючи по вул. Огієнка в м. Житомирі таємно шляхом вільного доступу здійснила крадіжку сумки сірого кольору, в якій знаходилися телефон марки «Редмі» моделі «Ксіомі 5а», ключі, карта АТ КБ «Приват Банк», що належали ОСОБА_1 , чим завдала останньому матеріального збитку на суму, що встановлюється.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2024 у справі № 295/13934/24 скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову старшого дізнавача СД Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Недашківської I.I. від 28.10.2022 про закриття кримінального провадження №12021065400001415 від 02.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України скасовано (а.с.209-211).
З відзиву на заяву АТ КБ «Приват Банк» від 07.10.2024 та матеріалів службової перевірки вбачається, що о 23 год. 06 хв. 18.06.2021 по 09 год. 29 хв. 19.06.2021 за картковим рахунком ОСОБА_1 було проведено ряд банківських операцій, в тому числі зняття готівки та перекази коштів.
Згідно матеріалів службової перевірки АТ КБ «Приват Банк» встановлено, зокрема: зняття готівки з банкоматів здійснено невстановленими особами; зачислено переказ 20 800,00 грн. (в т.ч. комісія 800,00 грн.) на карту НОМЕР_1 одержувач – ОСОБА_3 ; на ОСОБА_3 встановлено обмеження за кодифікатором 1.41 «Шахраї в електронних операціях» (джерело 46-негативна інформація про особу, що була отримана від Департаменту по роботі зі скаргами); за період з 18.06.2021 по 19.06.2021 зафіксовано зміну РІН-коду по картах клієнта (а.с.184-185).
Як встановлено судом під час розгляду справи і не оспорюється обома сторонами, банківські операції направлені на списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 у період з 18.06.2021 по 19.06.2021 було здійснено невідомими особами.
Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в Банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми.
Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, негайно повідомив правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк».
При вирішенні спору суд першої інстанції вірно прийняв до уваги правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду у справі №387/746/18 від 17.06.2021, у справі №751/5017/20 від 07.11.2022, у справі №691/699/16ц від 20.06.2018.
Також колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування додаткового рішення виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п. 1, 2 ч. ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги в суді першої інстанції, представником відповідача – адвокатом Горловим Є.С. надано договір №32 від 15.12.2022 про надання правничої допомоги. Відповідно до рахунку та детального опису робіт (наданих послуг), акту наданих послуг до договору про надання правничої допомоги відповідач та адвокат Горлов Є.С. погодили перелік наданих послуг та їх вартість в загальному розмірі 35 000,00 грн. 
Суд першої інстанції, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, з урахуванням заяви представника позивача про необґрунтованість заявлених витрат, дійшов вірного висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
З урахуванням вищевикладеного, врахувавши складність справи та виконані роботи адвокатом, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також ту обставину, що ці витрати у загальному розмірі 35 000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення із АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 понесених у даній справі витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої у розмірі 9 000,00 грн., зазначивши відповідні мотиви. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини третьої статті ст. 133, частини другої статті 137, частини другої статті 141 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката, які розподіляються між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив стягнути з АТ КБ «Приват Банк» 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. Враховуючи складність справи та виконані роботи (а саме написання відзиву), розгляд справи без участі сторін, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також заяву представника позивача про їх зменшення, колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення із АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000,00 грн.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційні скарги Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2025 року та додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 березня 2025 року  – без змін. 
Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Головуючий                                               Судді