Номер провадження: 33/813/1353/25
Номер справи місцевого суду: 522/5393/25 
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю.А. 
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.
за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 26 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 26 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Згідно з постановою районного суду, 07.03.2025 року о 23 годині 25 хвилин в м. Одесі, по вулиці Єврейській, 18, ОСОБА_1 , керував електросамокатом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, тест 1011. Результат огляду 2,11 % проміле, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не погоджуючись з зазначено постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що в зазначеній справі відсутні прямі докази факту керування апелянтом електросамокатом, суд при винесенні постанови покладався на припущення, що проходження огляду на стан сп`яніння автоматично підтверджує керування, але це суперечить ст. 251 КУпАП. Апелянт наголошує, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського, наданий до суду не фіксує його керування електросамокатом, що підтверджує його пояснення від 31.03.2025.
Також, в скарзі звертається увага на те, що при складанні протоколу були процесуальні порушення, а саме не було надано можливості реалізувати право на правову допомогу; не роз`яснені права передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП; порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, так як огляд проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, але в протоколі відсутні дані про його сертифікацію чи серійний номер, а зазначене суперечить п. 3 розділу 2 Інструкції № 1452/735. Крім того, наголошується, що матеріали оформлювались під час повітряної тривоги, але поліцейські проігнорували цей факт наражаючи апелянта на небезпеку.
В скарзі апелянт акцентує увагу на тому, що він ніколи не отримував посвідчення водія, але не зважаючи на це суд наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Зазначене є юридично безпідставним і суперечить принципам пропорційності та індивідуалізації покарання.
На думку апелянта, в протоколі відсутні дані електросамокату — марка, модель, технічна характеристика, що унеможливлює встановлення його відповідності визначенню механічного транспортного засобу, і робить протокол неповним і неналежним доказом.
Крім того, апелянт вважає, що було порушено його право на оскарження через неналежне роз`яснення порядку апеляційного оскарження, оскільки відсутність чіткого роз`яснення порядку оскарження свідчить про невідповідність постанови вимогам закону, що додатково обґрунтовує скасування постанови.
З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку ОСОБА_1 , який у попередніх судових засіданнях просив постанову суду скасувати, а провадження закрити, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ним електросамокатом. Оглянувши відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які були додатково витребовуванні за клопотанням ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 265316 від 07.03.2025 року; довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія; довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 . Протягом року не піддавався адміністративному стягненню; результатом приладу Drager Alcotest 7510 відповідно до якого у ОСОБА_1 результат 2,11 % проміле; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.
Не всі доводи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу, але довід про відсутність доказів факту керування електросамокатом знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому числі у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Тобто, складовою частиною об`єктивної сторони в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозаписів з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування ОСОБА_1 електросамокатом. Наявні відеозаписи в матеріалах справи не містять відео фіксування інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже відеозапис (з нагрудних камер працівників поліції) починається з моменту, як співробітник поліції розмовляють з молодим чоловіком та до них через деякий час підходить ОСОБА_1 , та в подальшому фіксує пропозицію працівників поліції щодо проходження огляду та складення відповідного адміністративного матеріалу. Проте, ні самого моменту зупинки електричного самокату під керуванням ОСОБА_1 ні безпосередньо фіксування керування останнім електричним самокатом зазначений відеозапис, на який посилається суд першої інстанції, не містить. Крім того з відеозапису не вбачається, щоб десь поруч був електросамокат на якому потенційно міг їхати ОСОБА_1 .
Тобто, факту керування ОСОБА_1 електросамокатом не відеозаписі не зафіксовано. При цьому інших доказів, які могли б підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, до матеріалів справи також не долучено.
Отже, само по собі проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , за недоведеністю факту керування транспортним засобом, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 є недоведеною поза розумним сумнівом.
Згідно приписів статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.
Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 26 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутності у діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов