ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2025 р.                                 Справа №910/14053/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Шапрана  В.В. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
представники сторін:
від позивача: Смітюх І.І. 
від відповідача: Литвин А.А.
від третьої особи-1: не з`явився
від третьої особи-2: не з`явився
від третіх осіб-3-7: не з`явився
від третьої особи-8: не з`явився
від третьої особи-9: Дубняк Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Служби безпеки України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Актівіті"
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 (повний текст складено 11.11.2024)
у справі №910/14053/23 (суддя Плотницька Н.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Актівіті"
до Міністерства юстиції України
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
1) Смарт Інвестментс (Сайпрус) ЛТД (Smart Investments (CY) LTD)
2) нотаріус Київського міського нотаріального округу Смірнова Алла Сергіївна
3) ОСОБА_2 
4) ОСОБА_3 
5) ОСОБА_4 
6) ОСОБА_5 
7) ОСОБА_6 
8) ОСОБА_7 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба безпеки України
про визнання протиправним та скасування наказу в частині

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції
Товариство з обмеженою відповідальністю "Урбан Актівіті" (далі - ТОВ "Урбан Актівіті") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст) про визнання незаконним та скасування наказу Мін`юсту від 02.05.2023 №1562/5 "Про задоволення скарги", в частині пункту 2 щодо скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 05.01.2023 №1000701070009075414 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу" щодо ТОВ "Урбан Актівіті" проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Аллою Сергіївною та пункту 6, в частині виконання вказаного пункту 2 наказу, скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 02.05.2023 №1000701070009075414 "Скасування реєстраційної дії" проведеної Панченковою О.І. , Мін`юстом щодо ТОВ "Урбан Актівіті", а також зобов`язання Мін`юсту поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 05.01.2023 №1000701070009075414 "Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера)" щодо ТОВ "Урбан Актівіті" проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою А.С.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний наказ безпосередньо порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, в структурі власності якого відбулася зміна кінцевих бенефіціарних власників. Крім того, наказ прийнято відповідачем з істотним порушенням процедури його прийняття, він суперечить нормам матеріального та процесуального права, а викладені фактичні обставини, які покладені в основу висновків колегії відповідача, є такими, що не відповідають дійсності, а тому наказ від 02.05.2023 №1562/5 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 відкрито провадження у справі №910/14053/23 та вирішено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Смарт Інвестментс (Сайпрус) ЛТД (Smart Investments (CY) LTD), нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смірнову А.С., ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Також, залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Службу безпеки України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 залучено як третю особу, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що хоч позивач і оскаржує рішення та дію у сфері державної реєстрації щодо нього, однак позовні вимоги зумовлені необхідністю захисту саме корпоративних прав одноосібного учасника позивача - Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД і його акціонерів - довірчих власників трастів "Smart Trust", "Step Trust", якими є ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Отже, позивач звернувся з позовними вимогами, які фактично впливають на корпоративні права учасника, а рішення і дія, які оспорюються, випливають з таких прав безпосередньо третіх осіб, які не заявляли будь-яких самостійних вимог у даній справі щодо предмета спору. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Служба безпеки України звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення та викласти її в редакції даної апеляційної скарги.
Так, на думку СБУ недослідження доказів призвело до нез`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Урбан Актівіті" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Так, позивач не погоджується із зазначеним рішенням суду першої інстанції, вважає його таким, що ухвалено внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. На переконання позивача, місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 апеляційну скаргу СБУ у справі №910/14053/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді:     Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою СБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.01.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14053/23. Учасникам справи надано строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 25.12.2024.
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, кратки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 02.12.2024 апеляційну скаргу ТОВ "Урбан Актівіті" у справі №910/14053/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Урбан Актівіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23. Об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Урбан Актівіті" та СБУ на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.01.2025. Учасникам справи встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 25.12.2024.
12.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/14053/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2025 розгляд апеляційних скарг на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 відкладено до 19.03.2025.
У судових засіданнях 19.03.2025 та 07.04.2025 оголошувались перерви до 07.04.2025 та 29.04.2025 відповідно.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 зупинено апеляційне провадження у справі №910/14053/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судових рішень у справі №910/15745/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 поновлено апеляційне провадження у справі №910/14053/23 та призначено її розгляд на 18.06.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 розгляд апеляційних скарг на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 відкладено до 16.07.2025.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги
23.12.2024, через систему "Електронний суд", СБУ подано відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Урбан Актівіті", в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 та викласти її з відповідним обґрунтуваннями, зазначеними в апеляційній скарзі СБУ та даному відзиві.
Так, у відзиві СБУ зазначає, що недослідження наданих останньою доказів призвели до неповного з`ясування обставин справи і є підставою саме для зміни мотивувальної частини рішення відповідно до апеляційної скарги СБУ. Також, вважає доводи апеляційної скарги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
25.12.2024, через систему "Електронний суд", ТОВ "Урбан Актівіті" подано відзив на апеляційну скаргу СБУ, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу останньої без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, зокрема, зазначає про те, що:
- СБУ в апеляційній скарзі звертає увагу на відсутність у матеріалах справи документів, які самі працівники СБУ і не додали до скарги на дії державного реєстратора;
- докази СБУ не стосувались предмета доказування;
- документи СБУ подані з пропуском передбаченого строку без наведення поважних причин пропуску цього строку;
- іноземні документи, подані СБУ, не легалізовані;
- роздруківки електронних доказів викликають сумніви в їх достовірності;
- протоколи оглядів СБУ виготовлені з порушенням вимог законодавства.
30.12.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Мін`юсту на апеляційні скарги, в якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
У наведеному відзиві Мін`юст зазначає про те, що позивач звернувся з позовними вимогами, які фактично впливають на корпоративні права учасника, а рішення і дія, які оспорюються, випливають з таких прав безпосередньо третіх осіб, які не заявляли будь-яких самостійних вимог у даній справі. Таким чином, у зв`язку з відсутністю у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, які порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами - відповідачами, та на захист якого спрямоване звернення до суду з позовом, були відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Також, відповідач зауважує, що аргументи апеляційної скарги СБУ мають на меті доповнити дане рішення з огляду на встановлені СБУ обставини в ході контррозвідувальної та оперативної діяльності та не впливають на правильне по суті рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2024 у справі №910/14053/23 про відмову у задоволенні позову.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення
09.07.2025, через систему "Електронний суд", представником Смарт Інвестментс (Сайпрус) ЛТД подано клопотання про відкладення розгляду справи, в якому останній посилається на те, що не зможе прийняти участь у судовому засіданні 16.07.2025, оскільки перебуватиме у відпустці з 11.07.2025 до 24.07.2025.
11.07.2025, через систему "Електронний суд", представником ОСОБА_12 подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з фізичною неможливістю забезпечити явку представника громадян Кіпру у судове засідання 16.07.2025, через участь у судовому засіданні у цей же проміжок часу (з врахуванням затримок та дороги) у Верховному Суді.
16.07.2025, через систему "Електронний суд", нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою А.С. подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням її представника в лікарні.
Розглянувши вищенаведені клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що треті особи та їх представники повідомлені судом про час та місце проведення судового засідання завчасно.
Також, колегія суддів зазначає, що треті особи не обмежені у праві вибору представників і у рамках свого права користуються можливістю залучити будь-якого іншого представника для представництва своїх інтересів та участі у судовому засіданні.
Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 273 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи те, що розгляд справи неодноразово відкладався, а також те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників третіх осіб.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотань третіх осіб про відкладення розгляду справи.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 16.07.2025 з`явилися представники сторін та третьої  особи-9.
Третя особа-8 свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому чинним законодавством порядку.
Згідно з частинами 3, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.
Таким чином, третя особ-8 повідомлена судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом. При цьому, явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №910/14053/23 розглядається за її відсутності.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у них підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Представник СБУ у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення та викласти її в редакції даної апеляційної скарги.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційних скарг, просив суд апеляційної інстанції відмовити у їх задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
ТОВ "Урбан Актівіті" є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України.
Єдиним учасником ТОВ "Урбан Актівіті" є компанія "Smart Retail Group Ltd", власником якої є компанія "Smart Investments (CY) Ltd", що є резидентом Республіки Кіпр.
Як зазначає позивач, до нього надійшла інформація про те, що 01.12.2022 відбулась зміна структури власності компанії "Smart Investments (CY) Ltd", а саме єдиний акціонер цієї компанії - фізична особа ОСОБА_7 , відповідно до укладених ним з Компаніями "Proteas Trustee Services LTD", "Proteas Trustees LTD" трастових угод, передав 100% акцій Компанії "Smart Investments (CY) Ltd" в трасти: "Smart Trust", "Step Trust" відповідно.
Довірчими власниками "Smart Trust" є Компанія "Proteas Trustee Services LTD", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .
Довірчим власником "Step Trust" є Компанія "Proteas Trustees LTD".
Внаслідок зміни кінцевого бенефіціарного власника позивач, на виконання вимоги законодавства (абзац 3 пункт 9 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацій юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань") звернувся до державного реєстратора щодо проведення реєстраційних змін щодо зміни відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, у зв`язку з чим 05.01.2023 проведена відповідна реєстраційна дія №1000701070010075414, за результатами якої в ЄДР з`явилась інформація про наступних кінцевих бенефіціарних власників ТОВ "Урбан Актівіті": ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 .
Наказом Мін`юсту від 02.05.2023 №1562/5 скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію від 05.01.2023 №1000701070014092130.
Наказ Мін`юсту від 02.05.2023 №1562/5 прийнятий на підставі висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту від 01.05.2023, складеного за результати розгляду скарги Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач серед підстав для скасування наказу Мін`юсту від 02.05.2023 №1562/5 вказує на відсутність порушених прав скаржника (Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України); на пропущення строку для подання заявником скарги, а також зазначає про невчинення відповідачем необхідних дій, направлених на належне повідомлення позивача, як зацікавлену особу, про дату, час та місце розгляду скарги, а вчинені дії щодо повідомлення шляхом розміщення оголошення на сайті відповідача не може вважатись належним виконанням обов`язку щодо повідомлення про розгляд скарги.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзивів на апеляційні скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи-9, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Порушення права/інтересу пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити/реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Прийняття судом рішення покликане усунути цю невизначеність, відновити порушене право, створити можливість для реалізації інтересу. Тому застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права (інтересу) позивача.
З наведеного вбачається, що однією з основних передумов для задоволення позову є наявність саме реального порушення відповідачем охоронюваних законом інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Згідно з частинами 1, 4 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини 2 статті 16 ЦК України).
За приписами частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Таким чином, у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає закону), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №903/857/18 та від 20.08.2019 у справі №911/714/18.
Тому підставами для визнання недійсним (незаконним) акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення, у зв`язку з прийняттям відповідного акта, прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі (подібний правовий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №914/73/18 та від 14.01.2020 у справі №910/21404/17).
Статтею 961 ЦК України визначено, що права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.
Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.
Учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом:
1) брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом;
2) брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку;
3) у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи;
4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом;
5) одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом;
6) одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту).
Учасники юридичних осіб можуть також мати інші права, встановлені статутом та законом.
Законом можуть бути встановлені для певних осіб обмеження щодо володіння корпоративними правами. Законом можуть бути встановлені умови та/або обмеження щодо реалізації окремих корпоративних прав певними особами.
Корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, у даній справі метою позову є відновлення становища, що існувало до прийняття відповідачем спірного наказу, тобто відновлення інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про кінцевих бенефіціарних власників, а також керівника, яка існувала до її зміни внаслідок прийняття наказу.
Пунктом 30 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" визначено, що кінцевий бенефіціарний власник - це будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Кінцевим бенефіціарним власником є:
- для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
- для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
- для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що хоч позивач і оскаржує рішення та дію у сфері державної реєстрації щодо нього, однак позовні вимоги зумовлені необхідністю захисту саме корпоративних прав одноосібного учасника позивача - Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД і його акціонерів - довірчих власників трастів "Smart Trust", "Step Trust", якими є ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Отже, позивач звернувся з позовними вимогами, які фактично впливають на корпоративні права учасника та його опосередкованих власників, а рішення і дія, які оспорюються, з таких прав безпосередньо третіх осіб, які не заявляли будь-яких самостійних вимог у даній справі щодо предмета спору.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Обов`язковою передумовою для реалізації права на судовий захист у порядку господарського судочинства є наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, які порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами - відповідачами, та на захист якого спрямоване звернення до суду з позовом.
Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2021 у справі №753/17776/19.
З огляду на наведене, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що корпоративні права позивача не можуть бути порушеними оскаржуваним наказом Мін`юсту від 02.05.2023 №1562/5, оскільки повноваження органу управління товариства, який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які, за загальним правилом, діяти від імені товариства не мають права. Товариство та його учасники є різними суб`єктами права, тому не можуть мати права на позов (у матеріальному значенні) з одним і тим самим предметом.
Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц, в якій досліджувалась можливість учасника товариства від свого імені звертатися до суду з позовами з підстави вчинення товариством правочинів або інших дій чи бездіяльності.
Європейський суд з прав людини визнає, що акції компанії безсумнівно мають економічну цінність та становлять "майно", в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Корпоративні права учасників товариства (права на частку) також є об`єктом такого захисту (абзац 1 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 №1-рп/2010). В зв`язку з чим втручання в корпоративні права учасника господарської організації має бути обумовлене суспільною необхідністю, здійснюватися відповідно до закону з дотриманням принципу верховенства права та застосуванням заходів, які не є надто обтяжливими для його прав і свобод (абзац 4 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.07.2020 №8-рп(і)/2020).
На право власника частки у статутному капіталі господарської організації на участь в її управлінні, яке є складовою корпоративного права, поширюються гарантії, передбачені частиною 4 статті 13, статтею 41 Конституції України. Захищеність вказаного права на конституційному рівні означає, що втручання у таке право допускається у виняткових випадках з метою суспільної необхідності, виключно на підставі закону та з дотриманням засад справедливості, пропорційності (абзац 6 підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.07.2020 №8-рп(і)/2020).
Мін`юст не може оспорювати корпоративні права учасника позивача і його кінцевих бенефіціарних власників. Проте здійснюючи контроль за дотриманням законності у сфері державної реєстрації щодо корпоративних відносин, відповідач видав наказ, внаслідок чого була скасована державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що впливає на корпоративні права, тобто на право участі в управлінні товариством.
Таким чином, у даному випадку відбулось втручання в корпоративні права Смарт Холдинг (Сайпрус) ЛТД і його акціонерів на підставі наказу органу державної влади. Тому ці особи, згідно зі статтями 21, 393 ЦК України, вправі вимагати визнання судом незаконним та скасування правового акта органом державної влади та відновлення становища, яке існувало до видання цього акта.
Відсутність порушення спірним наказом прав та інтересів позивача є самостійною підставою для відмови в позові (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №916/3146/17, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19), а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав надання оцінки щодо дотримання відповідачем Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, при розгляді скарги СБУ.
У статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Дана норма кореспондується зі статтею 13 ГПК України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява №37801/97, пункт 36).
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27.10.1993 у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", пункт 31, Series A, №274).
З огляду наведене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.
Інші доводи апеляційних скарг взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянтів, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги СБУ та ТОВ "Урбан Актівіті" задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційних скарг витрати за подання апеляційних скарг, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Служби безпеки України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Урбан Актівіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №910/14053/23 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.
4. Матеріали справи №910/14053/23 повернути до Господарського суду       міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 24.07.2025.

Головуючий суддя                                                                      Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                          С.І. Буравльов

                                                                                          В.В. Шапран