ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1382/25                                                                       Головуючий у 1 інстанції: Клопот С.Л.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 червня 2025 року                                                                                         м. Київ
   Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Кузьмишиної О.М.
                                                                 Ключковича В.Ю.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - ГУ НП в Чернігівській області), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08.03.2024 року по 21.03.2024 року включно, через травму отриману 08.03.2024 року.
- зобов`язати ГУНП в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі додаткову винагороду збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць, передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08.03.2024 року по 21.03.2024 року включно, через травму отриману 08.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись із рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт вказує,  що позиція суду першої інстанції щодо відсутності підстав виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, у зв`язку з тим, що територія Новгород-Сіверської громади не зазначена в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, є необґрунтованою, оскільки, як актом спеціального розслідування нещасного випадку від 19.07.2024 №8, так і довідкою М(ВЛ)К від 21.10.2024 №284(а/НПУ), виданою ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області», підтверджується, що позивач отримав поранення під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи саме безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (чинного в період виникнення спірних правовідносин), територія Новгород-Сіверської міської територіальної громади Новгород-Сіверського району Чернігівської області з 22.06.2022 року включена до переліку території можливих бойових дій.
Таким чином, апелянт вважає, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08.03.2024 року по 21.03.2024 року включно, через травму отриману 08.03.2024 року під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, є протиправною.
19 травня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Кашуби Миколи Олексійовича надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду засобами відеоконференцзв`язку системи «Електронний суд».
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - Кашуби Миколи Олексійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проходив службу в поліції та перебував на посаді інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області.
Відповідно до наказу ГУНН в Чернігівській області від 19.02.2024 року № 100 о/с дек, до Новгород - Сіверської міської територіальної громади Новгород - Сіверського району Чернігівської області у підпорядкування центру розвідки оперативного угруповання військ «Чернігів» була відправлена група поліцейських батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області, до складу якої входив інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Чернігівській області в ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 .
У відповідності до пункту 2 Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 у 2024 році (у спірний період) була призначена та виплачена додаткова грошова винагорода:
- з 01.01.2024 року по 18.02.2024 року в розмірі до 10000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць;
- з 19.02.2024 року по 07.03.2024 року в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць;
- з 22.03.2024 року 31.03.2024 року в розмірі до 10000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
08 березня 2024 року приблизно о 12 год. 45 хв. внаслідок обстрілу (можливо мінометного) лісового заказника «Грем`яцький», що знаходиться поблизу с. Ясна Поляна Новгород - Сіверської міської громади Новгород - Сіверського району Чернігівської області, де несли службу поліцейські ГУНП в Чернігівській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 отримав травму.
З 08 березня 2024 року по 21 березня 2024 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в Державній установі «ТМО МВС України по Чернігівській області».
За період лікування з 08.03.2024 року по 21.03.2024 року ОСОБА_1 додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 листопада 2022 року № 775 не призначалась та не виплачувалась.
25 грудня 2024 року адвокат Кашуба М.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Чернігівській області з запитом, яким просив надати інформацію щодо нарахування ОСОБА_1 в період з 08.03.2024 року по 21.03.2024 року збільшеної грошової винагороди в розмірі до 100000 грн. за час проходження ним лікування за період з 08.03.2024 року по 21.03.2024 року.
ГУНП в Чернігівькій області листом від 03 січня 2025 року № 21/ К - 136 су повідомило про відсутність підстав для призначення та виплати ОСОБА_1 збільшеної грошової винагороди в розмірі до 100000 грн. за час тимчасової непрацездатності.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України (далі - поліція), статус поліцейських, порядок проходження служби в поліції визначені Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 580-VIII, поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно зі статтею 2 Закону № 580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2)  охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Частиною 1 статті 94 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Згідно ч.  2 ст. 94 Закону № 580-VIII, порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 7 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023 року строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану", Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно пункту 1-2 Постанови №168, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Пунктом 2-1 Постанови № 168 передбачено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови.
Порядок та умови виплати поліцейським додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2022 №775 (далі Порядок №775, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Порядку №775, на період воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірах:
1) до 10000 гривень - поліцейським, крім тих, що визначені в підпункті 2 цього пункту, пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які здійснюють розмінування, що має оперативний характер, у частині виявлення, знешкодження та знищення вибухонебезпечних предметів (далі - розмінування), виконують повноваження поліції в місцях завдання ракетних ударів, ударів безпілотних літальних апаратів, реактивних систем залпового вогню (далі - удари) на територіях, які знаходяться поза районами ведення бойових (воєнних) дій, розмір цієї винагороди збільшується до 30000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу їх здійснення (виконання);
2) до 30000 гривень - поліцейським, які проходять службу на територіях Харківської, Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей, Нікопольської, Марганецької міських, Червоногригорівської селищної, Покровської, Мирівської сільських територіальних громад Нікопольського району, Зеленодольської міської, Грушівської сільської територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області, Новопавлівської, Великомихайлівської сільських, Покровської селищної територіальних громад Синельниківського району Дніпропетровської області, Очаківської міської, Куцурубської сільської територіальних громад Миколаївського району Миколаївської області, Сновської, Корюківської міських територіальних громад Корюківського району, Семенівської та Новгород-Сіверської міських територіальних громад Новгород-Сіверського району, Городнянської міської територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області, Середино-Будської, Дружбівської, Глухівської міських, Зноб-Новгородської, Свеської, Есманьської, Шалигинської селищних територіальних громад Шосткинського району, Путивльської міської, Новослобідської сільської територіальних громад Конотопського району, Білопільської міської, Краснопільської, Хотінської селищних, Миропільської, Юнаківської сільських територіальних громад Сумського району, Великописарівської селищної територіальної громади Охтирського району Сумської області, пропорційно в розрахунку на місяць;
3) до 50000 гривень - поліцейським, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) (далі - виконання бойових (спеціальних) завдань), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
4) до 100000 гривень - поліцейським, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно участі в бойових діях або заходах;
5) поліцейським із числа здобувачів освіти денної форми навчання ЗВО МВС (далі - здобувачі освіти), які у встановленому порядку залучаються до виконання безпосередніх повноважень поліції або безпосередніх повноважень поліції в місцях ударів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 10000 гривень або до 30000 гривень відповідно в розрахунку на місяць пропорційно часу їх здійснення (виконання).
Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Порядку №775, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, уключаються поліцейські, у тому числі ті, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) - з дня отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Перелік районів проведення воєнних (бойових) дій визначається рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 6 Порядку №775).
В силу вимог підпункту 6 пункту 14 Порядку № 775, додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські звільнені від виконання службових обов`язків (навчання) на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність (крім випадків, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цих Порядку та умов, а також крім поліцейських, які направлені за рішенням лікарсько-консультативної комісії для отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги або які направлені згідно із законодавством для лікування за кордон, або які перебувають на амбулаторному лікуванні внаслідок обставин, визначених підпунктом 1 пункту 4 цих Порядку та умов),- з дня звільнення від виконання службових обов`язків (навчання).
Отже, обов`язковою умовою призначення та виплати збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди є факт безпосередньої участі поліцейського у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій.
Як вбачається з матеріалів справи,  у період з 08 березня 2024 року по 21 березня 2024 року   ОСОБА_1 перебував на стаціонарному  лікуванні.
У даній справі спірним є питання наявності у позивача права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я з 08.03.2024 по 21.03.2024.
З даного приводу, слід зазначити, що наявність права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я залежить від встановлення факту безпосередньої участі поліцейського у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій.
Матеріали справи свідчать, що в період з 19.02.2024 року по 08.03.2024 року ОСОБА_1 , відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку № 775, призначалась та була виплачена грошова винагорода в розмірі до 30000 грн.
Тобто, позивач за вищевказаний період не отримував збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди.
Разом з тим, апелянт зазначає, що, як актом спеціального розслідування нещасного випадку від 19.07.2024 №8, так і довідкою М(ВЛ)К від 21.10.2024 №284(а/НПУ), виданою ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області», підтверджується, що позивач отримав поранення під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи саме безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. 
При цьому, апелянт вказує, що, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (чинного в період виникнення спірних правовідносин), територія Новгород-Сіверської міської територіальної громади Новгород-Сіверського району Чернігівської області з 22.06.2022 року включена до переліку території можливих бойових дій.
Вищевказані доводи апелянта є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 березня 2024 року у справі № 440/3321/23 вказав, що «…виходячи зі змісту Постанови №    168 слід розмежовувати поняття «в районах їх ведення (здійснення)», яке, з одного боку, використовується у юридичній конструкції з такими функціональними ознаками, як «під час захисту Батьківщини, безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії» взаємозв`язку з вказаних заходів (виконанні дій)», з іншого боку - поєднується в рівній мірі з кожною окремою такою ознакою формуючи самостійний достатній елемент, який може слугувати критерієм визначення обставини настання загибелі поліцейського, наприклад, «в районі здійснення заходів з відсічі і стримування збройної агресії», та поняття «в районах проведення воєнних (бойових) дій», яке використовується у законодавстві лише в другому реченні пункту 1 Постанови №    168 у поєднанні з такими функціональними ознаками, як «безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії», вказуючи цим на те, що кожна з функціональних умов для відповідної категорії осіб має здійснюватися виключно в районі саме проведення воєнних (бойових) дій, а не в районі здійснення відповідного заходу».
Як вірно зазначив суд першої інстанції, станом на 08.03.2024 року територія Новгород - Сіверської міської громади Новгород - Сіверського району Чернігівської області, де позивач отримав поранення, до територій активних бойових дій, яке надавало право на призначення та виплату збільшеної додаткової винагороди, відповідно до п. 1 Постанови № 168 та підпункту 5 пункту 2 Порядку № 775, не відносилась.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн. грошової винагороди за період часу з 19.02.2024 року по 08.03.2024 року (час несення позивачем служби на території Новгород - Сіверської міської громади Новгород - Сіверського району Чернігівської області).
Як наслідок, відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 08.03.2024 року по 21.03.2024 року включно, через травму отриману 08.03.2024 року.
Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 195, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.  

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Кузьмишина О.М.

                                                                                                    Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 17.06.2025 р.