ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/14576/24  Номер провадження 22-ц/814/2526/25	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
         головуючого судді: Обідіної О.І.
       суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,
розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №1472418-КС-003 від 14.04.2024 року в розмірі 116103,90 грн., з яких 36000 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 76703,90 грн. заборгованість за процентами та 5400 грн. заборгованість за комісією, а також судовий збір.
Вимоги обґрунтовані тим, що 14.04.2024 між сторонами було укладено в електронній формі договір про надання кредиту №1472418-КС-003, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 36000 грн. строком на 16 тижнів - до 04.08.2024, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 5400 грн., який зобов`язався повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. 
Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 116103,90 грн., яку кредитодавець просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту №1472418-КС-003 від 14.04.2024 року в розмірі 82080 грн., з яких 36000 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 40680 грн. заборгованість за процентами та 5400 грн. заборгованість за комісією, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1712,64 грн.
В задоволенні позову ТОВ "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 34023,90 грн. та коштів у повернення сплаченого судового збору в розмірі 709,76 грн. відмовлено.
Часткове задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю позивачем правових підстав для стягнення з відповідача розміру кредитної заборгованості – тіла кредиту, комісії та відсотків, з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1%, у відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ Про споживче кредитування».
Не погодившись з даним судовим рішенням, ТОВ «Бізнес Позика» оскаржило його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення районного суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про їх задоволення в цій частині.
Вказує про помилковість висновків суду при стягненні відсотків виходячи з денної процентної ставки 1%.
Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору та положенням Закону України «Про споживче кредитування», а отже наявні підстави для стягнення заборгованості по відсоткам в повному розмірі. З урахуванням стягнутих судом процентів в сумі 40680 грн., необхідно стягнути ще 34023,90 грн., в поверненні яких кредиторові було безпідставно відмовлено. 
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої. 
Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 472418-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 36000 грн., строком на 16 тижнів до 04.08.2024 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2,0% в день (стандартна фіксована ставка), у розмірі 1,15956945% в день (знижена фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 5400,00 грн., який зобов`язувався повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Кредитний договір підписаний електронним підписом - ідентифікатор UA-8624.
Укладання кредитного договору , отримання коштів та не виконання своїх зобов`язань не заперечується ОСОБА_1 .
Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості в сумі 116103,90 грн., з яких: 36000 грн. заборгованість за кредитом, 74703,90 грн. заборгованість за процентами та 5400 грн. заборгованість за комісією., яку товариство і просило стягнути в судовому порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку про стягнення тіла кредиту та комісії в повному розмірі, а також відсотків з урахування положень ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», в редакції на час укладання договору, якими встановлено максимальну денну відсоткову ставку в розмірі 1%.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду
Як зазначалося вище, сторонами не заперечується укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів ОСОБА_1 в сумі 36000 грн., якими останній активно користувався.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У позовній заяві ТОВ «Бізнес Позика» просило окрім тіла кредиту та комісії, стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Як вбачається з кредитного договору укладеного 14.04.2024, сторони визначили відсоткову ставку в розмірі – знижена процента ставка в день 1,15956945 фіксована та стандартна процентна ставка 2,0000 в день фіксована.
Заборгованість за процентами була нарахована ТОВ «Бізнес Позика» з врахуванням вище вказаних в кредитному договорі відсоткових ставок.
Разом з тим, умови договору, в частині нарахування процентів за такими ставками за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані, оскільки  є нікчемними в силу закону .
Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.
Згідно ч. 5 ст. статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Натомість відповідачу, всупереч вищенаведених норм права, нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1,0% в день.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Укладений 14.04.2024 між сторонами кредитний договір, за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому ТОВ «Бізнес Позика» не мало права визначати проценту ставку у розмірі ( 1,15956945% та 2,0 %), оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.
Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Тобто самими вказаними положеннями визначено випадки, в яких можливе застосування збільшеної процентної ставки, а саме стосовно договорів, які були укладені до набрання чинності закону та якщо строк дії таких договорів продовжено вже після набрання ним чинності, що і становитиме в такої випадку перехідний період, протягом якого законодавець визначив вищезазначені процентні ставки. 
Між тим, в даному випадку кредитний договір укладено 14.04.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні (1,15956945% та 2,0 %) є нікчемною в силу положень ч. 5ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежність та правильність розрахунку долученого при подачі позову, який розраховано виходячи з визначеної в договорі процентної ставки в розмірі 1,15956945% та 2,0 %.
Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та правомірно виходив з розрахунку розміру процентної ставки 1% в день від суми кредиту, оскільки на укладений між товариством та ОСОБА_1 кредитний договір не можуть поширюватись визначені Перехідними та Прикінцевими положеннями розміри збільшених процентних ставок.
Так, кредитний договір у цій справі укладений 14.04.2024 року і строк його дії вже не припадає на перехідний період, який визначений для договорів, укладених до набрання чинності ЗУ «Про споживче кредитування» в новій редакції, а відтак кредитором може бути нарахована максимальна процентна ставка 1% в день від суми кредиту. 
Посилання апелянта про помилковість суду першої інстанції при розрахунку відсоткової ставки в 1% на день, є безпідставними та свідчать про невірне трактування норм права, а саме ЗУ «Про споживче кредитування»
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду в оскаржуваній частині, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" залишити без задоволення.
       Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2025 року залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
       Повний текст постанови виготовлено 06 серпня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин В.П. Пікуль