ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №322/438/25                                Головуючий в 1 інст. Гасанбеков С.С.
Провадження №33/807/714/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року                                                місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Котова О.С. на постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 30 березня 2025 року, о 10 год. 15 хв., на 59 км. автомобільної дороги Запоріжжя-Донецьк водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Котов О.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, не врахував аналогію права, внаслідок чого не зупинив провадження по справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, чим порушив норми матеріального та процесуального права.
Вказує, що в даному випадку, щоб не порушувати права ОСОБА_1 на захист і доступ до правосуддя щодо зупинення провадження в справі, необхідно застосувати аналогію права та керуватися нормами КПК України, зокрема ч. 1 ст. 335 даного Кодексу. Зауважив, що аналогія права щодо зупинення провадження в справі відносно військовослужбовцем, передбачена і положеннями п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України.
На підставі вищевикладеного, сторона захисту просить скасувати постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року, провадження в справі зупинити до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Котова О.С. про час і місце розгляду справи, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2003 р. п. № 28), відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, в апеляційній скарзі адвокат Котов О.С. просить скасувати оскаржуване рішення суду та зупинити провадження в справі з підстав того, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу. 
Однак, слід зазначити, що визначені ч. 7 ст. 294 КУпАП повноваження суду апеляційної інстанції не передбачають скасування постанови із зупиненням провадження в справі, а тому вказана вимога захисника не підлягає задоволенню.
На доводи захисника щодо не застосування аналогії закону суддею суду першої інстанції при розгляді клопотання про зупинення провадження в справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, а саме норм КПК України, суддя апеляційного суду зазначає, що суддею місцевого суду було розглянуто дане клопотання та аргументовано і мотивовано відмовлено у його задоволенні. При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь в розгляді справи, визнав обставини вчинення ним адміністративного правопорушення.
Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285725 від 30 березня 2025 р. підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. З результатом проведеного огляду за допомогою приладу алкотестер «Драгер» 6810, ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 3);
- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» 6810 від 30 березня 2025 р., проведеного о 11 год. 16 хв. з результатом 0,98‰, який ОСОБА_1 підписав без зауважень (а.с. 5);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 30 березня 2025р., в якому зазначені, що в результаті огляду проведеного поліцейським за допомогою приладу «Драгер» 6810 у ОСОБА_1 – результат позитивний - 0,98‰ (а.с. 4);
- відеозаписом події (а.с. 9).
Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.
З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 за згодою останнього, результат тесту склав - 0,98 проміле, з результатом проведеного огляду, ОСОБА_1 погодився, що власним підписом засвідчив в акті огляду.
При цьому, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння захисником не оспорюються.
Отже, на переконання судді апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці не викликає сумніву.
Висновки суду першої інстанції, викладені в постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Котова Олександра Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 травня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 322/438/25