ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/930/25	Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А. 	
Провадження № 33/817/399/25 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності - ОСОБА_1 
       захисника - адвоката Зембри Є.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної         відповідальності ОСОБА_1  на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2025 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн..
       Згідно даної постанови, 08.03.2025 о 18 годині 52 хвилин    ОСОБА_1 в с. Комарівка по вулиці І.Франка, Кременецького району, Тернопільської області, керувала транспортним засобом    мопедом JOG д.н.з НОМЕР_1     з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та не чітке мовлення, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора 6810 та у найближчому медичному закладі категорично відмовилась.    Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі та доповненнях до неї  ОСОБА_1  просить  оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         
       Вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керувала, а водієм була інша особа, що покинула місце події, коли прибули працівники поліції, тому у неї не було підстав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Вважає, що поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки їй не вручалось направлення у медичний заклад і таке було складено вже після оформлення матеріалів.
Вказує, що долучений до матеріалав справи відеозапис не свідчить про наявність у її діях та поведінці ознак алкогольного сп`яніння.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши апелянта та його захисника, що підтримали апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 266099 від 08.03.2025 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовилася, а також відмовилась його пройти у медичному закладі.
       Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків. 
       Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску. 
       Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
       Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки транспортного засобу, яким керувала водій ОСОБА_1 , пропонували останній пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції Богуті Є.Д. було належним чином роз`яснено підстави огляду, оскільки вона керувала мопедом без мотошолома, вказано про виявлені у неї ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також передбачені ст.268 КУпАП.
       Крім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.03.2025 року в КНП «Кременецька опорна лікарня».
       Доводи апелянта про те, що поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки їй не вручалась направлення у медичний заклад і таке було складено вже після оформлення матеріалів, не підлягають задоволенню, адже ОСОБА_1 відмовилась пройти такий огляд у медичному закладі, що зафіксовано на відеозаписі, тому зазначені дані не впливають на правильність встановлених судом обставини.
       Твердження апелянта про те, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керувала суд оцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.
       Так, відповідно до відеозапису з службового автомобільного відеореєстратора поліцейських вбачається, що 08.03.2025 о 18 годині 52 хвилин    в с. Комарівка по вулиці І.Франка, Кременецького району, Тернопільської області, мопед JOG д.н.з  НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції через керування водієм мопедом без мотошолома.
       При цьому тільки ОСОБА_1 перебувала біля мопеда і не заперечувала факт керування нею і відсутність мотошолома, при цьому жодних інших осіб, які б покинули транспортний засіб і виконували функцію водія на відеозаписі не зафіксовано і такі відсутні на відеозаписі із нагрудних камер.
       Також на місці події ОСОБА_1 не вказувала на іншу конкретну особу, яка б керувала мопедом, а намагалась втекти від поліцейських з метою уникнення відповідальності, але була зупинена ними.
       За вказаних обставин не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, оскільки останні спростовуються викладеними вище доказами, такі її твердження в суді є способом захисту з метою уникнення від відповідальності.
       При цьому із відеозапису із нагрудних камер чітко слідує наявність у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння таких як порушення координації рухів та не чітке мовлення, поведінка не відповідає обстановці, з врахуванням того факту, що водій хотіла покинути місце події.
Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Таким чином, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність  ОСОБА_1  за вчинення ним даного адмінправопорушення.
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_2  накладено з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

       На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :        

       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП — без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя