ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  	  	
Номер провадження 22-ц/821/734/25  Справа № 690/780/24 Категорія: 310020000    Головуючий по 1 інстанції Здоровило В.А. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.   	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 липня 2025 року                                                                                             м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.  

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ; 
представник ОСОБА_2 – адвокат Токар Ольга Михайлівна;
відповідач – ОСОБА_3 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_3 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 08 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 13 вересня 2008 року між сторонами у справі укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 81.
За час шлюбу у сторін народилася спільна дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 2024 року стосунки між подружжям погіршилися, сторони спільно не проживають, дочка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Відповідач повністю самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, тому позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом.
Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 08 січня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 11 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідач є працездатним та являється батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , яка потребує матеріальної допомоги. Визначаючи аліменти в розмірі частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку суд вважав такий розмір достатнім і таким, що забезпечить належний рівень утримання дитини. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 08 січня 2025 року шляхом зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення суду неповно з`ясував всі обставини справи, порушив норми матеріального і процесуального права. Проти сплати аліментів відповідач не заперечує, однак зазначає, що судом не було враховано, що він на даний час не працює та жодних доходів, які б перевищували мінімальну заробітну плату немає, на його утриманні перебуває мати, яка має інвалідність, тому розмір аліментів на неповнолітню дитину підлягає зменшення до 1/6 частини всіх його доходів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітньою дочкою сторін у справі.
Подружнє життя між сторонами фактично припинено, сторони разом не проживають. Дочка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. 
Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
За змістом вказаних норм закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
За нормою ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про можливість визначення розміру аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, тобто в частці від доходу особи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дочка сторін у справі ОСОБА_4 , яка проживає з матір`ю має право на достатній рівень життя, інтелектуального, морального, культурного та фізичного розвитку. Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що мати та батько дитини мають обов`язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини в силу вимог закону і першочергова увага в даних правовідносинах між сторонами приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не заперечив обставини щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак не погодився з розміром призначених до стягнення аліментів - частини від заробітку (доходу). 
Доводи апеляційної скарги про відсутність роботи у скаржника та відсутність доходів відхиляються колегією суддів, оскільки вони не підтверджені жодними доказами та не спростовують висновку суду про обов`язок відповідача щодо забезпечення своєї неповнолітньої дитини. Крім того, суду не надано доказів, що ОСОБА_3 має вади здоров`я та обмежений чи позбавлений можливості працювати. Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновку суду про стягнення аліментів.
З урахуванням того, що обставини по визначенню розміру аліментів, передбачених статтею 182 ЦПК України, досліджувались судом першої інстанції під час вирішення питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Такий розмір аліментів буде відповідати як інтересам неповнолітньої доньки сторін у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3  залишити без задоволення.
Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 08 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді