Справа № 308/20634/23

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2025                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/44/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Шкорки І. М. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2023. 
Цією постановою: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 940769 від 29.09.2023  та постанови судді від 28.12.2023 вбачається, що 29.09.2023 о 21 год 50 хв в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме: ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Шкорка І. М. просить постанову судді від 28.12.2023 щодо ОСОБА_1 скасувати, а матеріали справи направити для усунення недоліків. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що жодних належних та допустимих доказів його вини не має, фактично звинувачення висунуте йому виключно на поясненнях написаних поліцейським, яке підписано дружиною і нічим більше не підтверджено. Також захисник-адвокат Шкорка І. М. вказує на неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому не вірно вказана адреса реєстрації ОСОБА_1 , так як вірною адресою відповідно до паспорта ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . З урахуванням цього, а також посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, практику Верховного Суду України та Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, просить повернути протокол про адміністративне правопорушення органу, що його склав для усунення недоліків. 
       Справа про адміністративне правопорушення розглядається у відсутності захисника-адвоката Шкорки І. М. та потерпілої, неявка яких із урахуванням положень ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, указані особи належним чином повідомлені про час та місце її розгляду, зокрема потерпіла та захисник-адвокат Шкорка І. М. повідомлені за допомогою смс-повідомлень, що підтверджується відповідними довідками. При цьому, апеляційний суд враховує вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з 
-2-

прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. З урахуванням наведеного, апеляційний суд уважає, що розгляд справи без участі потерпілої та захисника-адвоката Шкорки І. М. не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 269, 271 КУпАП. Крім того враховується клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, про що не заперечив ОСОБА_1 .
       Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані у ній докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника-адвоката Шкорки І. М. не підлягає до задоволення, з таких підстав.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до  ст. 9 КУпАП  адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.
Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за подію, що мала місце 29.09.2023, врахував належні та допустимі докази про вчинення домашнього насильства психологічного характеру та вірно зазначив, що ОСОБА_1 виражався на адресу ОСОБА_3 нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою. 
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №940769 від 29.09.2023, стверджується, що 29.09.2023 о 21 год 50 хв в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме: ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями потерплої ОСОБА_3 від 29.09.2023, згідно яких ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою та ображав її нецензурними словами; рапортом чергового Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 29.09.2023 про отримання заяви від 

-3-

потерпілої ОСОБА_3 , яка повідомила на лінію 102 про те, що її чоловік ОСОБА_1 намагається нанести їй тілесні ушкодження; рапортом інспектора СПДН Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 29.09.2023, з якого вбачається, що прибувши на виклик у складі екіпажу мобільної групи реагування на факт вчинення домашнього насильства 29.09.2023 о 21 год 53 хв відносно ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , ними було виявлено ОСОБА_1 , який відмовився від надання будь яких пояснень; терміновим заборонним приписом, прийнятим стосовно кривдника серії АА № 115118 від 29.09.2023, винесеного відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства відносно постраждалої ОСОБА_3 із забороною ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_3 .
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, поліцейський СПДН ВП Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Данко Б. Ю. був упередженим та необ`єктивним, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази, як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги захисником Шкоркою І. М. 
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. 
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Відповідно до п. 3  ч. 1 ст. 1 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
-4-

Пунктами 4 та 14 частини першої цієї ж статті визначено, що: економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи
Стаття 3 Закону визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
 Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін..
Складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 з додержанням вимог ст. 256, 268 КУпАП, містить суть адміністративного правопорушення, опис встановлених обставин, містить зазначення суті порушення ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, достовірність даних, викладених у протоколі та правдивість показань потерпілої, перевірені в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, в ході апеляційного розгляду справи не встановлено й жодних достовірних даних про те, що в потерпілої ОСОБА_3 були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення, такі дані не підтверджені будь-якими належними доказами.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що постанова ґрунтується лише на рапорті працівника поліції і будь-які інші докази його вини в матеріалах справи відсутні, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і будь-яким чином не впливають на висновок суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
       Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника Шкорки І. М. про неналежність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому не вірно зазначена адреса місця реєстрації ОСОБА_1 , що на думку сторони захисту є підставою для направлення матеріалів органу, що їх склав, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
       Приписами ст. 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається  протокол  уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.  Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 
-5-
двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
       Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
       Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
       У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
       При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
       Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок їх розгляду встановлений Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 за № 1376 (далі Інструкція).
       Згідно пункту 5 розділу ІІ Інструкції,  протокол про адміністративне правопорушення  складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з  технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер.
       Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:  у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;  у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);  у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);  у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));  у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);  у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);  у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).
-6-
       Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 94076 від 29.09.2023 відносно ОСОБА_1 , такий складений відповідно до вимог вказаної Інструкції, містить всі необхідні реквізити та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
       Так, у графі «місце проживання» особи відносно якої складено протокол зазначено – АДРЕСА_2 . До того ж особу ОСОБА_1 було встановлено згідно наданого ним посвідчення водія НОМЕР_1 від 18.02.2017, про що вказано у графі протоколу «особу встановлено».
       Твердження захисника про те, що місце реєстрації ОСОБА_1 згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Тячівським РВ УМВС в Закарпатській області є м. Ужгород, вул. Українська, 11/1/13, не спростовують обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки сам факт встановлення особи, її місця реєстрації не змінюють фабулу викладену в протоколі про адміністративне правопорушення. 
       Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не містить таких недоліків, які не дозволяють здійснити всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи у їх сукупності та прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі відповідно з  нормами КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, і є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. 
       При цьому жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів справи, захисником не надано, не здобуто таких і під час апеляційного розгляду справи.
       На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником-адвокатом Шкоркою І. М. апеляційна скарга - без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що захисником Шкоркою І. М. жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та незаконність оскаржуваної постанови не надано, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Шкорки І. М. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2023 щодо ОСОБА_4 ,- без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя