Справа № 457/637/25                                 Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т. В. 
Провадження № 33/811/1201/25                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника – адвоката Білінського О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Білінського Олександра Миколайовича на постанову судді Трускавецького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу 101; судовий збір) 605 грн. (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору. 
Згідно з постановою судді, 16.04.2025 року о 19 год. 44 хв. у м. Трускавець по вул. Данилишиних водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Білінський О.М.. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження закрити за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення, тобто з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримано через канцелярію суду 25.07.2025 року.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду незаконна та необґрунтована, відомості наведенні у протоколі, а також в доданих до нього матеріалах є неповними і такими, що не відображають фактичні обставини справи.
Зазначає, що наданий поліцейськими відеозапис не відображає час та момент самої зупинки автомобіля Mazda 6, про те, які саме підстави слугували зупиненню поліцейськими автомобіля.
Вказує, що відеозаписи не містять даних, що поліцейські роз`яснили водієві його права, зокрема передбачені ст.ст. 62, 63 Конституції України, не роз`яснили права мати захисника та залучити його до розгляду Постанови, не роз`яснили зміст ст.130 КУпАП, та яка відповідальність передбачена санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в тому числі і наркотичного, також є адміністративним правопорушенням.
Стверджує, що не роз`яснено те, що у разі незгоди, проїхати з працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння у цьому закладі. 
Зазначає, що на відео файлі за 16.-4.2025 р 20:13:13 ОСОБА_1 офіційно повідомляє працівникам поліції про те, що не відмовляється від проходження освідування у медичному закладі, але працівник поліції почав здійснювати психологічний тиск на ОСОБА_1 , тим самим змусив розгубитися у такій ситуації, в котрій ніколи до цього не перебував.
Вказує, що суд безпідставно проігнорував завчасно направлене до суду адвокатом клопотання про відкладення розгляду справи.
Звертає увагу на те, що відповідно до висновку №27 від 18 квітня 2025 року, складеного черговим лікарем ОСОБА_2 КНП «Трускавецька міська лікарня» Львівської області, за результатами обстеження ознак перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не виявлено.
Крім цього, ОСОБА_1 22.04.2025 року самостійно звернувся до медичної лабораторії ТОВ «СІНЕВО УКРАЇНА» та здав відповідні аналізи, за результатами досліджень в організмі наркотичних речовин не виявлено.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився. Натомість захисник – адвокат Білінський О.М. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисника - адвоката Білінського О.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 302545 від 16.04.2025 року, рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Шведа Н.А. від 16.04.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.04.2025 року, відеозаписом фіксації правопорушення, що знаходяться в матеріалах справи, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Процесуальна форма та зміст протоколу серії ЕПР1 № 302545 від 16.04.2025 року відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України. 
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
З відеозапису чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
При цьому, як вбачається з відеозапису, працівники поліції не здійснювали по відношенню до ОСОБА_1 , будь-яких дій, які могли свідчити про застосування тиску на останнього.
Крім того, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована відеозаписом вказує, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, розумів ситуацію у якій опинився, однак зайняв тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стосовно розгляду судом першої інстанції справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Білінського О.М., то апеляційний суд виходить з того, що хоча справа про адміністративне правопорушення і розглянута у їх відсутності, але процесуальні права, в тому числі право на доступ до правосуддя, поновлені шляхом звернення до апеляційного суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи не містять даних, що поліцейські роз`яснили водієві його права, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 де вказано, що останньому було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, однак від підпису у протоколі відмовився.
Апеляційний суд не може взяти результат досліджень від 22.04.2025 здійснений ТОВ «СІНЕВО УКРАЇНА» та висновок №27 від 18 квітня 2025 року, складеного черговим лікарем ОСОБА_2 КНП «Трускавецька міська лікарня» Львівської області, з огляду на те, що дані результати було отримано останнім на підставі його самозвернення, без присутності поліцейських та враховуючи, що відносно нього було складено адміністративні матеріали саме за його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
Таким чином, суд першої інстанції діяв у межах своїх повноважень, у спосіб, передбачений законом, і з дотриманням прав особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності. Підстав для визнання дій суду такими, що суперечать вимогам КУпАП чи Конституції України, апеляційний суд не вбачає.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та не звільняють його від відповідальності за скоєне.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
Тому підстав для скасування постанови судді Трускавецького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Білінському Олександру Миколайовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Трускавецького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року. 
Постанову судді Трускавецького міського суду Львівської області від 02 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Білінського Олександра Миколайовича – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк