КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 759/5583/25
провадження № 33/824/2773/2025 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 травня 2025 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гаврика Антона Вікторовича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року в складі судді Петренко Н. О., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
18.04.2025 захисник ОСОБА_1 - адвокат Гаврик А. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,  у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 не керував автомобілем  о 00:06 год., як про це вказано в протоколі,  а тому  не   міг вчинити правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке йому ставиться у провину.
Наявний в матеріалах справи   відеозапис починається  о 00:05  год.  В цей час автомобіль ОСОБА_1 знаходиться у нерухомому стані зі спущеними колесами, а ОСОБА_1 жодного руху на ньому ні в цей час, ні пізніше не здійснює.
У протоколі також зазначено, що   у ОСОБА_1 були наступні  ознаки сп`яніння:  запах  алкоголю  з порожнини рота,  порушення  координації  рухів, почервоніння  очей. 
  Проте на  наявному в матеріалах справи відеозаписі не зафіксовано, щоб працівники поліції виявляли в ОСОБА_1 вказані  ознаки  сп`яніння:  просили подихати в їхню сторону,  щоб вони могли відчути  запах  алкоголю. 
З  відеозапису вбачається,  що  координація рухів   ОСОБА_1 не  була  порушена.  Почервоніння  очей взагалі  не  є ознакою сп`яніння в розумінні  Інструкції  №1452/735.
Звертає  увагу,  що  ОСОБА_1   не  визнав факту наявності в нього  саме ознак  сп`яніння,  оскільки  на  відеозаписі о 00:41 год.  самостійно  пропонує працівникам поліції   пройти огляд  за допомогою  приладу «Драгер».
Враховуючи відсутність вчинення поліцейськими будь-яких дій на виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, про які вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, можна констатувати про відсутність у нього ознак сп`яніння та про внесення до протоколу надуманих ознак сп`яніння, яких у нього не було. 
Таким чином, у поліцейських не було законних підстав вимагати від ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння. У такому випадку відмова від проходження незаконного огляду на стан сп`яніння не може бути караною, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Крім цього,  в протоколі  вказано,  що ОСОБА_1   від  проходження  огляду  на  стан  сп`яніння  відмовився  у встановленому законом  порядку, тобто   правомірно  та законно. Отже,  суть   порушення, викладена  в протоколі, не   відповідає   ознакам  складу  адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст.  130 КУпАП.
На  наявному відеозаписі  зафіксовано,  що  ОСОБА_1 поліцейські не  роз`яснили передбачених  ст. 268  КУпАП  прав. 
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Гаврик А. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та переглянувши  відеозапис, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.
Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно  до  змісту  протоколу  про  адміністративне  правопорушення серії ЕПР1 № 258200, 28.02.2025 року о 00:06:00, за адресою: м. Київ, Кільцева дорога, 54,  водій  ОСОБА_1    керував транспортним засобом Chery Tiggo 2, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому  законом  порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, відповідальність  передбачена  ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
Відеофіксація здійснювалася на БК 477645, 476663.
З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що транспортний засіб Chery Tiggo 2, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , знаходиться за межами проїжджої частини. Під час з`ясування обставин справи, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що транспортний засіб виїхав з дороги на роздільну смугу, оскільки він пропустив поворот. Не заперечував,   що  сів п`яним за кермо, «летів на  комендантську годину».   Від проходження  огляду  на  стан   сп`яніння  як на місці зупинки,  так і в медичному закладі  відмовився.  
Суд першої інстанції за результатами  досліджень  матеріалів справи, дійшов  висновку,  що вина   ОСОБА_1   у вчиненні  адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП,  підтверджується зібраними у справі  доказами. 
Апеляційний суд  погоджується  з вказаними висновками суду  першої інстанції. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1   не був водієм  транспортного  засобу  в момент часу, як це зазначено  в протоколі  про  адміністративне  правопорушення,  не  спростовують ту обставину,  що   ОСОБА_1   28 лютого  2025 року  за обставин,  які викладені  в протоколі, керував транспортним засобом після  початку комендантської години. 
З огляду  на те, що  ОСОБА_1 не  заперечував факт  вживання  ним алкогольних  напоїв перед тим, як сісти за кермо, а обставини,  за  яких  водій опинився поза межами проїзної  частини,   додатково свідчили про  стан, в якому перебував водій,  доводи сторони захисту  про те,  що  працівники поліції не  просили його  подихати  в їхню сторону, щоб виявити  стан сп`яніння,  є  необґрунтованими.      
За обставинами цієї справи   у поліцейських були всі  законні підстави вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження  якого  останній  відмовився.
Суть  вчиненого  адміністративного  правопорушення  в протоколі  викладена  достатньо  чітко  та зрозуміло,  відповідає   складу  адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.    
Відповідно до ст. 268 КУпП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
  ОСОБА_1   було забезпечено   право  на ознайомлення   з матеріалами справи,  надання  пояснень, доказів,   отримання   юридичної допомоги  адвоката  при розгляду справи  в суді,  а тому не  роз`яснення  йому вказаних прав на місці складення  протоколу  про  адміністративне правопорушення  не  може  слугувати   достатньою  підставою  для  скасування  постанови  суду  першої інстанції  та закриття провадження  у справі. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції та могли слугувати підставами для  скасування оскаржуваної постанови  та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1    складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1  ст. 130 КУпАП,  в апеляційній  скарзі не наведено і при перегляді  судового рішення не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова  суду першої  інстанції  без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гаврика Антона Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             Г. М. Кирилюк