ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року	                        Львів	Справа № 500/1318/24 пров. № А/857/15360/25 	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Носа С.П.;
суддів:                                                                      Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;
за участю секретаря судового засідання -               Демидюк О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Парійчук Юлія Дмитрівна про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 500/1318/24 за адміністративним позовом Керівника Тернопільської окружної прокуратури, що діє в  інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача  Білецька сільська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                          ВСТАНОВИВ:

07 березня 2024 року Керівник Тернопільської окружної прокуратури, що діє в  інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Білецька сільська рада, якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправною бездіяльність фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо неприведення захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття з обліковим номером 74923, що знаходиться у с. Великий Глибочок, проспект Шевченка, 1а, у належний для його використання за призначенням стан, зобов`язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 привести захисну споруду цивільного захисту - протирадіаційне укриття з обліковим номером 74923, що знаходиться у с. Великий Глибочок, проспект Шевченка 1а, у стан, придатний для її використання за призначенням, у відповідності до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року позов Керівника Тернопільської окружної прокуратури, що діє в  інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Білецька сільська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.
Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року апеляційну скаргу Тернопільської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 500/1318/24 – без змін.
23 травня 2025 року ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 8000 грн.
Тернопільська окружна прокуратура подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просить відмовити у задоволенні вказаної заяви виходячи з мотивів викладених у запереченні.
Представники Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області, Білецької сільської ради та ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і дату розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу апеляційним судом, що не перешкоджає її розгляду відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що таку заяву необхідно задовольнити частково виходячи з наступних підстав.
Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Як зазначалось вище, заявник просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн.
Як слідує з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи позивачем надано копії наступних документів:
копія договору про надання правової допомоги від 27.03.2025 року;
копія акту виконаних робіт від 21.05.2025 року;
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат слід врахувати чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Щодо посилання представника позивача у судовому засіданні на відсутність документу, який підтверджує передачу коштів від клієнта до адвоката, то колегія суддів відхиляє такий довід представника Тернопільської окружної прокуратури, оскільки у КАС України, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 січня 2025 року у справі №240/32993/23.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст. ст. 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті наданих послуг, колегія суддів приходить до висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 8000 грн є неспівмірною із складністю справи та наданими адвокатом послугами, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг.
При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, складності справи та значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що заява позивача про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу підлягає до часткового задоволення, а саме: стягненню з Тернопільської окружної прокуратури на користь відповідача підлягає 2000 грн. витрат на правову допомогу.
Керуючись статтями 134, 139, 143, 252, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                        
                                                         ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Парійчук Юлія Дмитрівна, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №500/1318/24 задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами апеляційного розгляду справи №500/1318/24.
Стягнути з Тернопільської окружної прокуратури (код ЄДРПОУ 38535547) за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Парійчук Юлія Дмитрівна пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
У задоволенні решти заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Парійчук Юлія Дмитрівна про стягнення витрат на професійну правничу допомогу – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повний текст додаткової постанови складено 04 липня 2025 року.