ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 366/3495/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко Ю.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                       Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                   Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
          
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м.Києві та Київській області про скасування постанови,-

                                                  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у м.Києві та Київській області, в якому просив скасувати постанову №015469 від 09.12.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності  за ч.3 ст.85 КУпАП та закриття провадження.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 03.12.2024 залишено без руху позовну заяву позивача  та надано строк для усунення недоліків шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі. У скарзі позивач зазначив, що суд не мав підстав для повернення позову.
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
          Залишаючи без руху та у подальшому повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду без поважних причин.  
          Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Особливості провадження у справах із приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено  статтею 286 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а  щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, -  протягом десяти днів  з дня вручення  такого рішення (постанови).
З матеріалів справи вбачається, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесено відповідачем 09.12.2023 та вручено позивачу під підпис цього ж дня.
Натомість позовну заяву  позивачем подано до суду 26.11.2024.
Відповідно до ч. 1  ст. 123 КАС України  у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 03.12.2024 залишено без руху позовну заяву позивача та надано строк для усунення недоліків шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду. 
На виконання ухвали суду про залишення без руху позивач 08.01.2025 подав до суду клопотання, в якому зазначив, що поважністю причини пропуску строку подачі позову є не роз`яснення працівниками відповідача наслідків оскаржуваної постанови, зокрема, можливості подачі цивільного позову. Крім того вказав, що  в період 2023-2024 роки  його дружина тяжко хворіла і хворіє до сьогодні на онкологічне захворювання. У зв`язку з наведеним він був вимушений возити її на лікування до м. Києва, а тому не мав можливості проконсультуватися з юристом про можливі наслідки винесеної постанови від 09.12.2023 року відносно нього.
Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд правильно зазначив, що надане позивачем клопотання про поновлення строку є необґрунтованим та не підтвердженим  належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права.
ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
У цьому випадку, за твердженням позивача,  підставою пропуску строку звернення до суду є не роз`яснення працівниками відповідача наслідків оскаржуваної постанови, зокрема, можливості подачі цивільного позову.
Вказані обставини колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в оскаржуваній постанові №015469 по справі про адміністративне правопорушення, яку позивачем було отримано, роз`яснено, що постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення у порядку, який визначений статтями 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Щодо доводів позивача про хворобу його дружини, колегія суддів зазначає, що на підтвердження вказаних обставин позивачем долучено до матеріалів справи медичну картку, в якій зазначено, що ОСОБА_2 має ІІ групу інвалідності (ЧАЄС), а також докази обстеження вказаної особи 18.09.2024.
Проте, позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про безперервне лікування ОСОБА_2 протягом січня 2023- серпня 2024 року. Жодних  доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позивачем у вказаний період апелянтом до суду не надано.
Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.
Позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (пункт 9 частини 4 статті 169 КАС України).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню позивачу.
Повернення позовної заяви, згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, не позбавляє права позивача для повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись ст.ст. 238, 242, 308, 310, 311,315, 316, 321, 322 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 11 березня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                 Є.В. Чаку

                                                                                                    Є.О.Сорочко

                                                                                                    А.Ю. Коротких