ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року	Львів	Справа № 813/5456/14 пров. № А/857/18659/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                             Шинкар Т.І.,
суддів                                                                               Довга О.І.
                                                                                        Запотічний І.І.,
секретар судового засідання                                         Василюк В.Б.
розглянувши в судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Сидор Н.Т.) ухвалену у відкритому судовому засіданні у м. Львів  28 квітня 2025 року, повний текст якої складено 30 квітня 2025 року, у справі №813/5456/14 за  заявою Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» про відстрочення виконання судового рішення у справі № 813/5456/14 за позовом Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області до Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» про стягнення коштів з банківських рахунків платника податків для погашення податкового боргу,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №813/5456/14 позов задоволено повністю та стягнуто з банківських рахунків Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» (далі-Підприємство), відкритих у банківських установах, які обслуговують такого платника податку на користь Державного бюджету України кошти для погашення податкової заборгованості в сумі 217 535 290,00 грн.
16.04.2025 Державне підприємство «Угерський спиртовий завод» звернулося із заявою до Львівського окружного адміністративного суду про відстрочення виконання постанови суду від 19.09.2014 у справі № 813/5456/14 за позовом Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області до Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» про стягнення коштів з банківських рахунків платника податків для погашення податкового боргу, строком на один рік.
В обґрунтування заяви зазначає, що Підприємство впродовж 2024 -2025 рр. фактично працювало з перебоями, простоями, за своїми фінансовими показниками не мало необхідних коштів, щоб одночасно підтримувати виробничий процес, виконувати обов`язкові поточні зобов`язання перед державою та виконувати в повному обсязі в цей період рішення суду про стягнення податкового боргу у такому великому розмірі, чим підтверджуються обставини, які ускладнюють погашення податкового боргу за минулі періоди по даній адміністративній справі, однак не зважаючи на це заявником частково здійснено погашення боргу за цим рішенням суду, чим підтверджено намір та бажання заявника погашати борг та відповідно і обставини для подальшого відстрочення виконання судового рішення. Також, з метою збереження трудового колективу, забезпечення працівникам в період воєнного часу виплати заробітної плати та сплати поточних податків до бюджету, досягнення відповідних фінансових показників для реалізації послідовного погашення податкового боргу заявник вважав, що вкрай необхідне відстрочення виконання судового рішення. Зазначав, що на даний час першочергове є вирішення питання щодо виплати заробітної плати працівникам та сплата поточних зобов`язань. Ненадання на даний час відстрочення судового рішення зразу призведе до повного зупинення господарської діяльності, до накопичення нових боргів та поставить під питання подальше існування Підприємства. Окрім цього просив врахувати, що на час воєнного стану функціонування Підприємства необхідне для забезпечення населення Стрийського району роботою, для продовження сплати поточних податкових зобов`язань в бюджет, а відтак і з тих підстав вважає за необхідність продовжити відстрочення судового рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року задоволено заяву Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» та відстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №813/5456/14 за позовом Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області до Державного підприємства «Угерський спиртовий завод» про стягнення коштів для погашення податкового боргу строком на один рік з 28.04.2025.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні вимог заяви про відстрочення виконання судового рішення. Посилається на те, що судове рішення вже неодноразово було відстрочене судом, втім заявник так і не виконав свого обов`язку щодо погашення податкового боргу станом і на сьогоднішній день. Таким чином, замість сплачувати податковий борг по даній справі, платник звертається до суду про відстрочку виконання рішення суду та сплачує проценти за відстрочку, які за 10 років становлять значну суму, що свідчить про недоцільність затягування сплати вищезазначеного податкового боргу. Водночас, ДП «Угерський спиртовий завод» не подано до суду довідки про стан банківських рахунків платника, з якої вбачалося б реальна ситуація руху коштів на рахунках платника, з якої було б можливо зробити висновок про платоспроможність/ неплатоспроможність Підприємства. З огляду на це ГУ ДПС у Львівській області вважає, що ДП «Угерський спиртовий завод» ухиляється від виконання рішення суду та уникає його виконання, не шукає жодних способів для погашення заборгованості, що водночас несе втрати до бюджету. Також наголосив, що звернення заявника безпосередньо до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення, а не до податкового органу унеможливлює контролюючий орган у повній мірі зробити висновок про платоспроможність/неплатоспроможність Підприємства. 
В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, представник заявника щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити ухвалу суду першої інстанції в силі.
Згідно з  ст.242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції вимогам  статті 242 КАС України  відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №813/5456/14 позов задоволено повністю та стягнуто з банківських рахунків Державного підприємства «Угерський спиртовий завод», відкритих у банківських установах, які обслуговують такого платника податку на користь Державного бюджету України кошти для погашення податкової заборгованості в сумі 217535290,00 грн.
Виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №813/5456/14 неодноразово відстрочувалося судом у порядку, визначеному ст. 378 КАС України.
Востаннє, ухвалою суду від 25.04.2024 відстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2014 у справі №813/5456/14 строком на один рік з 27.04.2024.
Так, стаття 124 Конституції України  та статті  14,  370 КАС України  встановлюють, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до положень  статті 378 КАС України  за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення. Питання про відстрочення судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до частини 3 цієї статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Тобто, вищезазначеними нормами Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право особи, яка бере участь у справі, звернутись до суду із заявою про відстрочення, розстрочення, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. При цьому, визначальною умовою такого звернення є набрання відповідним судовим рішенням законної сили.
Відповідно до ч.5  ст.378 КАС України  відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
Зокрема, питання розстрочення виконання судового рішення було предметом конституційного розгляду та Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 зазначив, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. При встановленні можливості розстрочення виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.
Згідно з положеннями  статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом.
Водночас, питання відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку сплати податкового боргу та від настання наслідків у разі невиконання (несвоєчасного виконання) такого обов`язку.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що реальне виконання судового рішення віднесено законодавцем до одного з основних завдань адміністративного судочинства, і саме на цій підставі відстрочення або розстрочення виконання судового рішення поставлено у залежність від обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.
Так, підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Слід зауважити, що відстрочення чи розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.
Відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.
Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 року у справі №2а/0570/6531/2011, постанові від 30.01.2020 у справі № 819/150/17.
Так, підставою для відстрочення виконання рішення є надання боржником достатніх доказів існування обставин, що підтверджують наявність загрози виникнення або накопичення боргу та, як наслідок, ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом, а також надання економічного обґрунтування, яке підтверджує можливість погашення грошових зобов`язань до бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення.
При прийнятті рішення про відстрочення виконання судового рішення що набрало законної сили суд першої інстанції врахував такі обставини.
Як це правильно зазначив суд першої інстанції,  заява про відстрочення виконання судового рішення у цій справі обґрунтована тим, що Державне підприємство «Угерський спиртовий завод» є комерційним державним підприємством. Майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.
Підприємство майже сім років не здійснювало господарську діяльність за наслідками заходів реорганізації на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №672 «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості». Фактично, з листопада 2016 року відновлено господарську діяльність Підприємства на підставі наказу №16 від 10.11.2016 «Про відновлення виробництва».
На даний час Підприємство здійснює виробництво лише технічних рідин, а саме: переважно засіб проти обмерзання «Зима – У» згідно з ТУ У 24.1-003374733:002-2004, а також розріджувач органічний для лаків, фарб і розчинників «РОЛФ» за ТУ У 24.6-00374733.003-2004, які є сезонною продукцією.
Згідно додатку № 2 до наказу Фонду державного майна України від 11.10.2021 № 1799 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 06.01.2021 № 5 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2021 році (із змінами)» Єдиний майновий комплекс державного підприємства «Угерський спиртовий завод» включено до переліку об`єктів приватизації. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях від 19.06.2023 №00995 було затверджено умови продажу об`єкта приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства «Угерський спиртовий завод» (ЄДРПОУ 00374733) за адресою: Львівська обл., Стрийський район, село Угерсько, вул. Івана Франка 2. Станом на даний час заходи щодо процедури приватизації даного об`єкту (єдиного майнового комплексу державного підприємства «Угерський спиртовий завод») ще не завершені.
Водночас, Львівською обласною військовою адміністрацією визнано Державне підприємство критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Проте, незважаючи на відновлення господарської діяльності Підприємства, в 2024 року, так і з початку 2025 року мали місце тривалі зупинки у виробництві готової продукції через обмеження реалізації продукції внаслідок чого за згодою працівників надавались їм відпустки без збереження заробітної плати (зокрема згідно наказів № 390 від 29.11.2024 року, №19 від 17.01.2025 року, № 20 від 17.01.2025 року, №21 від 17.10.2025 року, №22 від 17.01.2025 року, № 28 від 21.01.2025 року, № 29 від 22.01.2025 року). Також впродовж 4 кварталу 2024 року та з початку 2025 року по даний час переважно через обмеження реалізації продукції, виробничою необхідністю мали місце переведення працівників виробництва на неповний робочий час, встановлення для працівників Підприємства простою, зокрема: згідно наказів № 321 від 04.10.2024 року «Щодо переведення на п`ятиденний робочий тиждень», № 325 від 07.10.2024 року «Щодо переведення на п`ятиденний робочий тиждень», №394 від 29.11.2024 року «Щодо переведення на п`ятиденний робочий тиждень», № 430 від 23.12.2024 року «Про оголошення простою», № 39 від 30.01.2025 року «Про запровадження неповного робочого тижня та змін у режимі робочого часу», № 55 від 07.03.2025 року «Про запровадження неповного робочого тижня та змін у режимі робочого часу».
Так, згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2024 рік вбачається, що за результатом діяльності Підприємства за цей період фінансовий результат до оподаткування (код рядка 2290) становив 4262 тис. грн, чистий фінансовий результат (чистий прибуток (код рядка 2350) становив 4262 тис. грн.
Також, як це убачається із матеріалів справи, загальна сума сплати податкового боргу за минулі періоди на виконання судових рішень становить 7  330  642,38 грн.
Так, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2011 року №138 (надалі – Порядку) згідно якого з 01.01.2020 року встановлено норматив відрахувань частини чистого прибутку до державного бюджету державними унітарними підприємствами та об`єднаннями у розмірі 80 %. Відповідно із розрахунку чистого прибутку (доходу) дивідендів на державну частку, чистий прибуток, що підлягає сплаті державі за 2024 року становить 3 409 600 грн (4 262 000 (чистий прибуток) х80/100, яку Заявник сплатив, окрім цього, решта залишку суми від фінансового результату підлягає оподатковуванню та сплаті в бюджет (18% від суми), яку також сплачено, що підтверджується долученими до заяви платіжними інструкціями.
Водночас, як це убачається із звіту про фінансові результати за 2024 рік, основними елементами операційних витрат (тобто які безпосередньо пов`язані з операційною діяльністю підприємства) були матеріальні витрати (сировина, матеріали, тощо) (код 2500), які необхідні для реалізації та підтримки виробничого процесу, витрати на оплату праці (код 2505), відрахування на соціальні заходи (код 2510),   інші оперативні витрати (світло, паливо, вода та ін.) (код 2520).
Матеріали заяви також містять копії оборотно-сальдових відомостей по рахунках 661, 6411, 65, 6424 за 2024 рік, згідно яких убачається, що у зазначений період Підприємство сплачувало грошові кошти для забезпечення першочергових платежів, а саме: на заробітну плату – 22 306,6 тис. грн, на ЄСВ – 5 233,00 тис. грн, на військовий збір - 362, 95 тис. грн, на ПДФО - 4472,22 тис. грн, а також на виконання інших поточних податкових зобов`язань.
Суд першої інстанції також слушно врахував, що за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року заявником сплачено 41 788 651,46 грн податків, зборів, платежів державного і місцевих бюджетів та єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується листом ГУ ДПС у Львівській області від 21.01.2025 року № 1506/6/13-01-19-04-03.
Отже висновки суду першої інстанції щодо не набуття Підприємством відповідного фінансового показника прибутковості, який би надавав можливість підтримувати виробничий процес, своєчасно сплачувати поточні обов`язкові платежі і одночасно погасити податкові борги за минулі періоди у великих розмірах, ґрунтуються на фактичних обставинах справи та досліджених доказах в їх підтвердження.   
Судом першої інстанції дійшов слушного висновку про те, що сума у загальному розмірі 217535290,00 грн, яка підлягає стягненню на виконання рішення суду, з урахуванням показників діяльності Підприємства є значною для такого та може призвести до тяжких фінансових наслідків, водночас негативно відобразитися на роботі всього Підприємства. 
Так, відстрочення виконання рішення суду само по собі не призводить до невиконання такого, а сприяє створенню умов для його добровільного виконання боржником з урахуванням його реального майнового стану, матиме важливе значення для відновлення господарської діяльності Підприємства що водночас сприятиме погашенню податкового боргу, 
Суд апеляційної інстанції поділяє висновки суду першої інстанції про те, що наведені заявником на час розгляду заяви обставини є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, та вважає що за наведених підстав такі висновки базується на принципах співмірності і пропорційності та матимуть наслідком забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача (Держави) і боржника (Державного підприємства).
Також суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити, що при прийнятті рішення про задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення судом першої інстанції слушно враховано, що відстрочення  виконання судового рішення застосованим судом шляхом не є уникненням відповідача (Державного підприємства) від виконання такого рішення.
Отже, з урахуванням викладеного, враховуючи конституційні принципи та вимоги процесуального закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Частиною 2  статті 6 КАС України  та  статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»  передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення  статті 316 КАС України  прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що задовольняючи заяву судом першої інстанції враховано обставини та підстави для її задоволення, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини щодо заяви та правильно застосовано норми процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.
Керуючись статтями 242, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без  задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі №813/5456/14 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено  30.07.25