ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

19 серпня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/2787/25
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1178/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                     головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                        суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.
                                        секретар: Шкарупа Ю.В.
Позивач: Акціонерне товариство «Правекс Банк» 
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова  від 13 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерне товариство «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Логвіна Т.В.), ухвалене у м.Чернігів,
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року АТ «Правекс Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №611RPUA220280002 в загальному розмірі 229 000 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 28 січня 2022 року відповідач уклав вказаний кредитний договір, зобов`язань за яким належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 20 лютого 2024 року заборгованість становить 229 000 грн, з яких: 229 000 грн – заборгованість по основній сумі кредиту, 0,0 грн – заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, 0,0 грн – заборгованість за відсотками, 0,0 грн – заборгованість по пені за несвоєчасне погашення відсотків. 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова  від 13 травня 2025 року позов задоволено; стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Правекс Банк» заборгованість за Кредитним договором № 611RPUA220280002 від 28 січня 2022 року станом на 20 лютого 2024 року в розмірі 229 000 грн 00 коп., а також 2422,40 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідачем розрахунок заявленої позивачем заборгованості не спростовувався, оскільки будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд вважав його обґрунтованим та погодився з вказаним розрахунком.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд проігнорував положення п.6-2 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування», яке встановлює заборону на ініціювання взаємодії з мобілізованим споживачем під час дії воєнного стану і 90 днів після його припинення. Вважає застосування банком договірної штрафної санкції, встановленої пунктом 9.1 кредитного договору, неправомірним. За доводами відповідача, надані позивачем докази не містять деталізованого розрахунку на дату подання позову з урахуванням здійснених платежів. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що 28 січня 2022 року між АТ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 611RPUA220280002, за яким банк зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит у розмірах та на умовах, наведених нижче, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (а.с.5-12). Сума кредиту: 279 993 грн; цільове призначення (мета) кредиту: 200 716,60 грн - на погашення кредитної заборгованості в АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №501231126 від 29 січня 2020 року, 79 276,40 грн – на погашення кредитної заборгованості в АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №М01.00616.008737946 від 28 вересня 2021 року; строк, на який надається кредит: з 28 січня 2022 року до 27 січня 2027 року; дата повернення кредиту – 27 січня 2027 року; процентна ставка: з 28 січня 2022 року до 27 січня 2027 року фіксована – 15,99%, 26,99% у разі настання відкладальної обставини, передбаченої у п.1.9 Загальної частини договору.
28 березня 2024 року АТ «Правекс Банк» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу відносно погашення простроченої заборгованості перед банком за кредитним договором № 611RPUA220280002 в розмірі 229 000 грн (а.с.17-18).
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 24 травня 2023 року ОСОБА_1 призваний по мобілізації з 15 вересня 2022 року по теперішній час (а.с.32 зворот).
24 січня 2024 року відповідачу видано посвідчення учасника бойових дій (а.с.33).
На підставі частини першої статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Пунктами 3, 4.1. частини I Кредитного договору №611RPUA220280002 від 28 січня 2022 року встановлено дату щомісячних платежів за кредитним договором, в тому числі сплати процентів – «28»; процентний період (період нарахування процентів) – період з «28»-го числа попереднього місяця по «27»-е число поточного календарного місяця.
Тим самим сторони погодили строк виконання зобов`язання та спосіб такого виконання - періодичними (щомісячними) платежами.
У пункті 9.1. договору сторони також передбачили право банку достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та інших платежів та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь-якої з подій, визначених в цьому пункті договору, які сторони домовилися вважати суттєвим порушенням умов цього договору, зокрема у разі невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з затримання позичальником строків платежів, які встановлені п.п.4.2., 4.3. даного договору більше, ніж на один календарний місяць).
Згідно з пунктом 6.1.2. кредитного договору позичальник зобов`язався при настанні подій, зазначених у п.п. 9.1. даного договору, достроково, у межах строків, передбачених чинним законодавством, погасити заборгованість за кредитом і процентами у повному обсязі, а також сплатити пеню.
Отже, сторони кредитних правовідносин на власний розсуд врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання у відповідності до статті 1050 ЦК України.
При цьому, дострокове повернення кредиту не є штрафною санкцією в розумінні ст.549 ЦК України. Така дія є правом банку, а не його обов`язком. У той же час банком не заявляються вимоги про стягнення будь-яких платежів, пов`язаних саме з достроковим поверненням коштів.
Відповідно доводи ОСОБА_1 про те, що на підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п.9.1 кредитного договору не може бути застосований до нього, є необгрунтованими.
З наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач у період з 28 січня 2022 року до березня 2024 року вносив платежі на погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.
ОСОБА_1 не заперечує, що АТ «Правекс Банк» припинило нарахування відсотків за кредитним договором у червні 2022 року (з моменту мобілізації відповідача до Збройних Сил України).
Крім того, банк не заявляє позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за відсотками, а ставить питання лише про стягнення заборгованості по основній сумі кредиту.
Посилання відповідача на положення пункту 6-2 Розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Зазначеною нормою права встановлено, що під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, додатково зобов`язані дотримуватися таких вимог щодо етичної поведінки: 1) не взаємодіяти за власною ініціативою із споживачем, який у передбачений цим пунктом спосіб повідомив про свою належність до захищеної категорії або щодо належності якого до захищеної категорії у передбачений цим пунктом спосіб повідомили близькі особи такого споживача, його представники, спадкоємці, поручителі, майнові поручителі або треті особи, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію. Для цілей цього пункту захищеними категоріями є, зокрема військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про споживче кредитування» взаємодія кредитодавця, нового кредитора, колекторської компанії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем, майновим поручителем або третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, при врегулюванні простроченої заборгованості може здійснюватися виключно шляхом: 1) безпосередньої взаємодії (телефонні та відеопереговори, особисті зустрічі). Проведення особистих зустрічей можливе виключно з 9 до 19 години, за умови що особа, з якою здійснюється взаємодія, не заперечує проти проведення з нею зустрічі та попередньо надала згоду на особисту зустріч під час телефонної розмови або окрему письмову згоду на це. Місце і час зустрічі підлягають обов`язковому попередньому узгодженню; 2) надсилання текстових, голосових та інших повідомлень через засоби телекомунікації, у тому числі без залучення працівника кредитодавця, нового кредитора або колекторської компанії, шляхом використання програмного забезпечення або технологій; 3) надсилання поштових відправлень із позначкою "Вручити особисто" за місцем проживання чи перебування або за місцем роботи фізичної особи.
Подання позову до суду не визначено формою взаємодії, забороненою вищевказаними положеннями закону, а тому не може бути визнане порушенням прав позичальника.
Однак, є слушними твердження ОСОБА_1 про неправильність визначеного до стягнення розміру заборгованості.
Так, у позовній заяві АТ «Правекс Банк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 229 000 грн, яка виникла станом на 20 лютого 2024 року. 
У розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, містяться відомості про здійснені позичальником оплати за період з 28 січня 2022 року по 22 лютого 2024 року.
ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву не заперечував наявності у нього простроченої заборгованості зі сплати тіла кредиту, проте не погоджувався з її розміром, зазначаючи, що станом на 09 березня 2025 року він становить 217 000 грн. При цьому на підтвердження своїх доводів надавав виписку з банку за період з 13 червня 2022 року по 07 березня 2025 року.
До відповіді на відзив позивач також надав виписку банку за особовим рахунком відповідача за період з 28 січня 2022 року по 06 березня 2025 року.
Висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем розрахунок заявленої позивачем заборгованості не спростовувався, є безпідставним.
ОСОБА_1 надав разом з апеляційною скаргою виписку банку за своїм особовим рахунком за період з 27 січня 2022 року по 20 травня 2025 року.
Ухвалюючи оскаржуване рішення 13 травня 2025 року, суд першої інстанції не врахував здійснені відповідачем після 22 лютого 2024 року оплати. 
Виходячи з приписів ч.2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України, з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, колегія суддів апеляційного суду приймає в якості належного доказу надану ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції виписку з банку.
Провівши розрахунок заборгованості на підставі наявних у матеріалах справи виписках банку за особовим рахунком відповідача за договором №611RPUA220280002, врахувавши сплачені ОСОБА_1 кошти на погашення заборгованості за тілом кредиту за період з 28 січня 2022 року по 31 березня 2025 року, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості становить 213 961,3 грн (279 993 – 3002,7 (сплачено 28 лютого 2022 року) – 3407,51 (сплачено 28 березня 2022 року) – 3089,76 (сплачено 28 квітня 2022 року) – 230,27 (сплачено 09 травня 2022 року) – 3247,45 (сплачено 30 травня 2022 року) – 3173,16 (сплачено 28 червня 2022 року) – 3775,78 (сплачено 28 липня 2022 року) – (3112,14+433,70) (сплачено 29 серпня 2022 року) – 1270,2 (сплачено 26 вересня 2022 року) – 1729,8 (сплачено 28 вересня 2022 року) – 3000 (сплачено 15 грудня 2022 року) – 3529,23 (сплачено 13 лютого 2023 року) – 5030 (сплачено 24 березня 2023 року) – 3000 (сплачено 26 червня 2023 року) – 3000 (сплачено 22 липня 2023 року) – 2000 (сплачено 25 січня 2024 року) – 3000 (сплачено 22 лютого 2024 року) – 1000 (сплачено 24 березня 2024 року) – 2000 (сплачено 16 квітня 2024 року) – 3000 (сплачено 28 травня 2024 року) – 3000 (сплачено 18 червня 2024 року) – 1000 (сплачено 29 липня 2024 року) – 2000 (сплачено 27 серпня 2024 року) – 2000 (сплачено 14 березня 2025 року) – 3000 (сплачено 31 березня 2025 року).
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України).
Постановляючи 12 червня 2025 року ухвалу про відкриття апеляційного провадження, Чернігівський апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій. Проте, в ході розгляду справи такі підстави не підтвердилися, оскільки судом встановлено, що відповідачу припинено нарахування відсотків з моменту мобілізації. Позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом банк не заявляє. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дострокове повернення кредиту не стосується прав відповідача саме як учасника бойових дій, а тому на нього не розповсюджуються пільги зі сплати судового збору.
Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (на 93,4%) з відповідача на користь АТ «Правекс Банк» належить стягнути судовий збір у розмірі 3208,29 грн (3435 х 93,4%) за розгляд справи судом першої інстанції.  
Враховуючи викладене в сукупності, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення абзаців 1-3 його резолютивної частини в наступній редакції: «Позов Акціонерного товариства «Правекс Банк» (місцезнаходження: 01021, м.Київ, вул.Кловський узвіз, 9/2, код ЄДРПОУ 14360920) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 611RPUA220280002 від 28 січня 2022 року в розмірі 213 961 грн 30 коп. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» судовий збір у розмірі 3208 грн 29 коп. за розгляд справи судом першої інстанції».
При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3633,6 грн. Вимоги його апеляційної скарги задоволено на 6,6%, отже з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 239,82 грн (3633,6 х 6,6%) за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                         У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова  від 13 травня 2025 року змінити, виклавши абзаци 1-3 його резолютивної частини в наступній редакції:
«Позов Акціонерного товариства «Правекс Банк» (місцезнаходження: 01021, м.Київ, вул.Кловський узвіз, 9/2, код ЄДРПОУ 14360920) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 611RPUA220280002 від 28 січня 2022 року в розмірі 213 961 грн 30 коп. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» судовий збір у розмірі 3208 грн 29 коп. за розгляд справи судом першої інстанції».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства «Правекс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 239 грн 82 коп. за апеляційний розгляд справи.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 21.082025 року. 

Головуючий:                                                             Судді: