П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  138/1159/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Цибульський О.Є.   
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
21 серпня 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Боровицького О. А. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1.          Короткий зміст позовних вимог.
1.1           ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №881 від 10.04.2025, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження в справі закрити. 
1.2          В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з`явився 23 січня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де направлений для проходження ВЛК, однак, в цей час отримав звістку про те, що його батькові, доглядачем якого він є, викликали ШМД з підозрою на серцевий напад, у зв`язку із чим він направився додому. Стверджує, що 24.01.2025 направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 документи для надання йому відстрочки, однак, відповіді не отримав. 02.04.2025 самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на нього було складено протокол та повідомлено про розгляд справи 17.04.2025. Коли він прийшов на розгляд справи, дізнався, що 10.04.2025 винесено оскаржувану постанову. Вважає, що постанова є незаконною, винесена з порушенням процедури, а викладені в ній обставини не відповідають дійсності. 
2.          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1           02.04.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення №181, згідно якого ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, не з`явився без поважних причин по повістці та не повідомив про поважність причин своєї неявки у встановлений законом 3-х денний термін з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, тобто порушив законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
2.2           10.04.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесена постанова №881, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 
2.3          Зі змісту постанови №881 від 10.04.2025 вбачається, що 22.01.2025 під час заходів оповіщення військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав повістку №2216 про обов`язок з`явитись о 09-00 год. 23.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується розпискою про отримання ним повістки від 22.01.2025. Однак, ОСОБА_1 не з`явився у визначений час і дату, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, у зв`язку із чим, за електронним зверненням №Е1127833 від 24.01.2025 ОСОБА_1 був поданий у розшук до органу Національної поліції. Постановою встановлено, ОСОБА_1 в особливий період, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що виразилось у неприбутті без поважних причин, за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, та не повідомленні про поважні причини неявки у встановлений законом 3-х денний термін з подальшим прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів, що є порушенням абз. 2 ч. 1, абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ та п. 24 Порядку №560.
2.4          Не погодившись з даною постановою, позивач оскаржив її до суду. 
3.          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1          Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2025 у задоволенні позову відмовлено. 
3.2          Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач був належним чином повідомлений про прибуття за повісткою до ТЦК, однак, не з`явився 23.01.2025 у визначений час. При цьому позивачем не надано належних документів щодо поважності причини неявки, в тому числі щодо незадовільного стану здоров`я його батька, а  відтак, в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Суб`єктом владних повноважень правомірно винесено оспорювану постанову про накладення адміністративного стягнення, що додатково свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
4.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1          Позивач просить скасувати рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.06.2025 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги, скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності №881 та закрити провадження у справі. 
4.2          В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для її вирішення, у зв`язку із чим, дійшов висновку, який не відповідає матеріалами справи та порушив норми матеріального і процесуального права. 
4.3          Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу. 
4.4          Позивачем до судового засідання надано заяву про розгляд справи за його відсутності. 
4.5          Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1.          Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1          Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
1.2          Частиною першою ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
1.3          В силу п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
1.4          Відповідно ч. ч. 1, 3 до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Далі - Закон №3543-ХІІ) громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються, зокрема, хвороба громадянина, або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
1.5          Як встановлено з матеріалів справи, 22.01.2025 ОСОБА_1 отримав повістку № 2216 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 9:00 год. 23.01.2025. 
1.6           02.04.2025 ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення надав пояснення, що не з`явився по повістці, тому що його батькові була викликана ШМД у зв`язку з підозрою на інсульт. Оскільки він є доглядачем батька, то мав бути з ним.
1.7          Оскільки на підтвердження даного факту ОСОБА_1 як під час розгляду справи уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і під час розгляду справи судом, жодних підтверджуючих документів не надав, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність факту правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
1.8          Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений про розгляд справи 10 квітня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 спростовуються його підписом у протоколі від 02.04.2025 про роз`яснення його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, де також зазначена дата, час та місце розгляду справи.
1.9          Повістка №2224, на яку посилається позивач не є предметом розгляду у даній справі, оскільки ОСОБА_1 ставиться в провину не з`явлення за повісткою №2216. Крім того, зі змісту фотокопії повістки №2224 не вбачається, що її вручено ОСОБА_1 23.01.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , як він про це стверджує.
1.10          Факт направлення ОСОБА_1 24.01.2025 листа відповідачу із заявою та доданими документами для отримання відстрочки, не підтверджує виконання ним обов`язку щодо повідомлення ТЦК та СП у 3-денний термін про поважність причини неприбуття 23.01.2025.
1.11          Оскільки відомостей про надання ОСОБА_1 будь-яких пояснень чи доказів поважності неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у вказаний у повістці час, матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, що вказує на відсутність підстав для її скасування та є підставою для відмови у задоволенні позову.
1.12          Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
2.          Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1          Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.2          Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,   316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Боровицький О. А.