ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/29167/24
Провадження № 33/820/387/25
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2025 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2025 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП 
визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 20.10.2024 о 22 год. 57 хв. по вул.Глушенкова 2/5, керувала транспортним засобом «Пежо Боксер», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, на місці зупинки зі згоди водія огляд проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6810», під відеозапис портативної відеокамери №2,9, результат тесту №765, проба позитивна 2,06 проміле, з яким ОСОБА_1 була згідна та бажала пройти огляд в лікувальному закладі та була направлена в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР до лікаря нарколога, де від проходження огляду відмовилась, що затверджується висновком 831, та безперервним відео нагрудної камери, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на доказах одержаних всупереч порядку визначеному законом. 
Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив заявлене ОСОБА_1  клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки на думку суду стан здоров`я  ОСОБА_1  дозволяв їй брати участь у судовому засіданні, надавати свої доводи та клопотання. Зазначає, що клопотання надійшло з поважної причини,  ОСОБА_1  також просила витребувати докази, тому суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП повинен був відкласти розгляд справи. Крім того,  ОСОБА_1  є інвалідом 3 групи, що свідчить про наявність постійного стійкого захворювання. 
На думку апелянта наявними матеріалами справи вина ОСОБА_1 не підтверджується, також відсутні відеодокази вчинення правопорушення. Наявні докази, не є об`єктивними, не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, не узгоджуються між собою, а тому наявні підстави для визнання їх неналежними та недопустимими.
Крім того, вказана інформація в рапорті працівника поліції щодо відсутності бажання пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в медичному закладі після незгоди ОСОБА_1  з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального приладу на місці зупинки транспортного засобу, суперечить матеріалам справи про адміністративне правопорушення. 
Звертає увагу, що після проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не погодилася з результатом огляду, бажала пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак під час доставки до медичного закладу відмовилася на пропозицію працівників поліції проїхати до нього для проведення такого огляду, тобто вбачається факт порушення особою п. 2.5 ПДР України, тому не зрозуміло який саме склад адміністративного правопорушення, з передбачених ст.130 КУпАП вчинила остання.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. 27.06.2025 від неї на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку із перебуванням на лікуванні.
Апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла в провадження 08.05.2025 та призначалася до розгляду 28.05.2025, 11.06.2025, 30.06.2025, але на всі судові засідання ОСОБА_1 не з`являлася, була вчасно повідомлена про місце, день та час розгляду апеляційної скарги, надсилала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у зв`язку з перебуванням у відрядженні, проте на підтвердження перебування на лікуванні були надіслані лише копії документів та після цього оригінали цих документів поштою до суду не надсилалися.
Між тим, як вбачається із матеріалів справи судові засідання в даній справі судом першої інстанції призначалися на 26.11.2024, 10.12.2024, 11.12.2024, 16.12.24, 08.01.2025, 22.01.2025, 04.02.2025, 14.02.2025, 12.03.2025, 20.03.2025, 25.03.2025, 03.04.2025, 29.04.2025. На кожне судове засідання ОСОБА_1 подавала письмову заяву про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває на лікуванні.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом. 
Враховуючи викладене, за наведених обставин, апеляційний суд вважає повторну неявку в судове засідання проявом зловживання процесуальними правами. Неявка ОСОБА_1 не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП. 
Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
За приписами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283-284 КУпАП, справу розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №669544 від 21.10.2024, ОСОБА_1 20.10.2024 о 22 год. 57 хв. по вул.Глушенкова 2/5, керувала транспортним засобом «Пежо Боксер», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, на місці зупинки зі згоди водія огляд проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest Drager 6810», під відеозапис портативної відеокамери №2,9, результат тесту№765, проба позитивна 2,06 проміле, з яким ОСОБА_1 була згідна та бажала пройти огляд в лікувальному закладі та була направлена в КНП «ХОЗЗНПД» ХОР до лікаря нарколога, де від проходження огляду відмовилась, що затверджується висновком 831, та безперервним відео нагрудної камери, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №669544, складеним 21.10.2024 відносно ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП; довідкою; роздруківкою тесту №765, згідно якої результат огляду на стан алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 , проведеного 20.10.2024 о           23 год. 03 хв. за допомогою приладу «Drager 6810», який пройшов калібрування 14.05.2024, - позитивний - 2,06 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого: огляд водія  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння було проведено за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager  6810, у зв`язку із виявленням у неї ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода); висновком лікаря нарколога від 21.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_1  відмовилась від обстеження; рапортом; поясненнями; матеріалами відеозапису.
Долучені до справи докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення.
Апеляційний суд відхиляє аргументи скарги про те, що наявні докази, не є об`єктивними, не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, не узгоджуються між собою, а тому наявні підстави для визнання їх неналежними та недопустимими.
Посилання ОСОБА_1 на те, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не зрозуміло який саме склад адміністративного правопорушення, з передбачених ст.130 КУпАП вчинила остання є безпідставними з наступних підстав.
Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відтак, у рамках провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало у відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння, необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Зокрема, на відеозаписі повністю відображена процедура виявлення поліцейськими в процесі спілкування з ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого поліцейський пропонує останній пройти  огляд на стан  алкогольного  сп`яніння на місці  зупинки. ОСОБА_1 проходить огляд за допомогою приладу Драгер тест № 765, результат огляду 2,06‰. Водій не погодилася з результатами огляду, тому була направлена на огляд у заклад охорони здоров`я, де від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер у лікаря-нарколога в с.Скаржинці КНП «ХОЗзНПД» ХОР відмовилася, поліцейським було роз`яснено, що водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, і якщо водій відмовляється від огляду, це буде розцінено як відмова від проходження огляду на стан такого сп`яніння. 
Між тим, посилання апелянта на те, що вказана інформація в рапорті працівника поліції щодо відсутності бажання пройти огляд на встановлення стану сп`яніння в медичному закладі після незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального приладу на місці зупинки транспортного засобу, суперечить матеріалам справи про адміністративне правопорушення є надуманою та спростовується наданими відеозаписами.
ОСОБА_1 наголошує, що під час судового розгляду було порушено право особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки суд розглянув справу за її відсутності.
Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 неодноразово повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи щодо неї, надавала клопотання про відкладення розгляду, судом задовольнялися ці клопотання, тоді як безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Також слід зазначити, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Згідно матеріалів справи судові засідання в даній справі судом першої інстанції призначалися на 26.11.2024, 10.12.2024, 11.12.2024, 16.12.24, 08.01.2025, 22.01.2025, 04.02.2025, 14.02.2025, 12.03.2025, 20.03.2025, 25.03.2025, 03.04.2025, 29.04.2025. На кожне судове засідання ОСОБА_1 подавала письмову заяву про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває на лікуванні.
Таким чином, суддя суду першої інстанції розцінила клопотання про відкладення судового розгляду, як намагання затягнути розгляд справи та дійшла вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не з`явилася в судове з неповажних причин, а тому з урахуванням вимог ч.2 ст.268 КУпАП провела розгляд у відсутності належним чином повідомленої особи.
Ставлячи питання про скасування постанови, апелянт конкретних фактів порушення ст.ст.256, 266 КУпАП, Інструкції №1452/735 органами поліції не навів, а виключно обмежилася перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Тож, апеляційний суд не вбачає у діях суду першої інстанції ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи, доказів на підтвердження зворотного апелянтом не надано, тому апеляційний суд не погоджується з наведеними вище доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги та положення ст.ст.251, 252 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. 
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.
Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2025 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького        
апеляційного суду                                                 Володимир БАРЧУК