ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/13369/24  Номер провадження 22-ц/814/1987/25	Головуючий у 1-й інстанції Михайлова І. М.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
Суддів: Пікуля В.П., Одринської Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у залі суду  цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Михайлової І.М., повний текст судового рішення виготовлено 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому прохав стягнути з Держави Україна відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади.
В обґрунтування позову вказував,що він є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ УПФ України в Полтавській області,отримує пенсію по інвалідності в розмірі 80 % грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених звійськової службита деякихінших осіб». Вказував, що  рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 року у справі №440/5167/24 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення нарахування та виплати щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 2000 грн та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії після її перерахунків з 01.03.2022, з 01.03.2023 та 01.03.2024 з обмеженням максимального розміру. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн, без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.03.2022, з 01.03.2023 та 01.03.2024 перерахунки та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, зі збереженням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн з урахуванням проведених виплат. Рішення суду набрало законної сили 09.11.2024 року.
Головне управління ПФУ в Полтавській області листом від 15.11.2024 №19891-18778/ Г-02/8-1600/24 повідомило, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5167/24 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.02.2022 року. Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, буде розпочато з 01.12.2024 в розмірі 29962,20 грн.
Позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням в судового рішення, яке набрало законної сили, а також діями, які Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправними, відповідач спричинив йому моральну шкоду, що полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою та у зв`язку з порушенням його прав людини, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. 
Протиправні дії державного органу створили ситуацію, яка безпосередньо вплинула на емоційний і фізичний стан, порушила нормальний ритм життя і завдала значних моральних страждань. Порушення прав позивача з боку державного органу викликало постійне емоційне напруження, відчував несправедливість, розчарування та безпорадність, що суттєво підривало психоемоційне здоров`я. Ці обставини також позначилися на фізичному стані. Хронічний стрес, викликаний тривогою і неможливістю вплинути на ситуацію, загострив хронічні захворювання. Спричинену моральну шкоду оцінює в 40 000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5 000 грн. компенсації моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом першої інстанції враховано конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його житті, зусилля, які позивач змушений був докласти для відновлення попереднього стану, виходячи із принципу розумності та справедливості, вважав справедливим визначити суму компенсації у розмірі 5000 грн.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській областіоскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі зазначає, щофінансування пенсій особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) з 01 квітня 2021 року здійснюється з рахунку Пенсійного фонду України централізовано, без перерахувань відповідних коштів на рахунок Головного управління. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. 
Зазначені кошти входять до складу запланованих асигнувань з державного бюджету по бюджетній програмі за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду». Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України (далі - Фонд) – відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня.
Відтак, виплата коштів на виконання вищезазначеного рішення суду ОСОБА_1 буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, виділених на цю мету. Таким чином, Управлінням добровільно виконано рішення суду від 09.10.2024 у справі №440/5167/24, в межах покладених зобов`язань та відповідно до чинного законодавства. 
Щодо виплати Головним управлінням боргів за рішеннями суду з вересня 2018 року по лютий 2025 року стан такої виплати повністю залежить від видатків Головного управління, запланованих за рахунок коштів Державного бюджету, кошти, які виділялися Державним бюджетом профінансовані в повному обсязі.
Окрім того, на І та ІІ квартали 2023 року та на І, ІІ та ІІІ квартали 2024 року розроблено та затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, проте коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду не було передбачено (докази додані до матеріалів судової справи). На даний час розроблено та затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління на І квартал 2025, проте коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду не передбачаються. 
Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за №53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1) (далі-Порядок), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили, згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку. На даний час виплату заборгованості на виконання рішень судів проведено в межах коштів, виділених на зазначені цілі у 2023 році дата набрання чинності яких 19.11.2020 включно. Виходячи з викладеного, вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини по справі, а рішення прийнято з неправильним застосування норм матеріального права та процесуального права. Крім того, задоволення частково вимог позивача щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 5000 грн протирічить вимогам ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, які її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.
Відповідно до наведеної норми підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність так званого складу цивільного правопорушення (делікту), який включає в себе наступні елементи: наявність самої моральної шкоди; протиправні дії чи бездіяльність заподіювача шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) та завданою шкодою. В залежності від змісту правовідносин необхідна також вина особи, яка заподіла шкоду. 
При цьому згідно з ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Такої ж думки дотримується Верховний Суд України, який в абз. 2 п. 5 постанови Пленуму від 31 травня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” (далі – Постанова № 4) зазначає, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. 
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
Отже, при розгляді вимоги позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди судом можуть братися до уваги лише ті негативні наслідки немайнового характеру, які доведені позивачем під час розгляду даної справи. Так, відповідно до вищевказаних норм права позивач при розгляді справи повинен був довести: – факт наявності моральної шкоди; – факти протиправних діянь Управління; – наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями Управління та завданою шкодою; - вина заподіювача шкоди.
В травні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області направило апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому просило її задовольнити, рішення суду скасувати та в позові відмовити.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 у справі №440/5167/24 позов ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1  з 01.02.2022 щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 гривень. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1  починаючи з 01.02.2022 щомісячну доплату до пенсії, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 гривень, без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії  ОСОБА_1  після її перерахунків з 01.03.2022, з 01.03.2023 та 01.03.2024 з обмеженням максимального розміру.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.03.2022, з 01.03.2023 та 01.03.2024 перерахунки та виплату пенсії  ОСОБА_1  без обмеження її максимальним розміром, зі збереженням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»,з урахуванням проведених виплат.(а.с. 12-15). Вказане рішення суду набрало законної сили 09.11.2024 (а.с. 11).
На виконання вказаного рішення суду ГУПФУ в Полтавській області проведено перерахунок пенсії, сума доплати (заборгованості) пенсії з 01.02.2022 року з урахуванням щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у розмірі 2000 гривень, без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром та з 01.03.2022, з 01.03.2023 та 01.03.2024 без обмеження пенсії максимальним розміром, зі збереженням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.02.2022 по 30.11.2024 у розмірі 117947,72 грн.
Також, позивачу повідомлено, що виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, буде розпочато з 01.12.2024 в розмірі 29962,20 грн (а.с. 16, 18, 42, 43).
Однак зазначена сума на картковий (пенсійний) рахунок відкритий в установі банку виплачена не була, що не заперечується відповідачем.
Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі позивача.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.
Таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його житті, та зусилля, які позивач змушений був докласти для відновлення попереднього стану.
У свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2025 рокуколегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2025 рокубез змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2025 року- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                О.О. Панченко

Судді                                                                                 В.П. Пікуль

       Т.В. Одринська