П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/28537/24	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючого судді -  Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» звернулося до суду першої інстанції із позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі – відповідач, ГУ ДПС в Одеській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.07.2024 №30141/15-32-04-06 про накладення штрафу, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (далі – ПК України) за затримку реєстрації податкових накладних у розмірі 50% суми податку, зокрема,  у розмірі 247  134,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» зазначає, що не погоджується зі спірним рішенням саме в розмірі штрафу – 50% суми податку, що був застосований контролюючим органом та вважає такий розмір необґрунтованим.
Позивач вважає, що під час нарахування штрафу контролюючий орган повинен був керуватися пунктом 11 підрозділу 10 розділу ХІХ Перехідні положення ПК України, та застосувати норму Закону України «Про внесення змін до розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування» від 12.01.2023 № 2876-IX (далі — Закон № 2876-ІХ), а саме пункт 90 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, а не пункт 120-1 статті 120-1 розділу ІІ ПК України.
Як пояснює позивач, Законом № 2876-ІХ була збільшена тривалість граничного строку реєстрації податкової накладної залежно від дня її складення та зменшені відсоткові розміри ставок штрафу за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН). 
Позивач зауважує, що Закон № 2876-ІХ набрав чинності 08.02.2023, а тому на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, чинною нормою законодавства, яка встановлює розмір штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних є пункт 90 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України.
З огляду на викладене, позивач вважає, що спірне рішення підлягає скасуванню, як протиправне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року  в задоволенні позову ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» надали апеляційну скаргу, в якій зазначають, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд першої інстанції помилково не застосував норму пункту 11 підрозділу 10 розділу ХІХ Перехідні положення ПК України та п. 90 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, який містить чітку вказівку на обов`язковість застосування штрафних санкцій за тією нормою закону, який є чинним на день прийняття відповідного рішення про застосування штрафних санкцій. 
На думку апелянта, суд першої інстанції під час розгляду справи залишив поза увагою дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення, оскільки саме дата прийняття рішення контролюючим органом про накладення штрафу є вирішальною у визначенні норми матеріального права, яку повинен був застосувати контролюючий орган.
ГУ ДПС в Одеській області у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.10.2024 у справі №460/25523/23 за наслідком розгляду справи за подібних правовідносин, висновки якого узгоджуються із позицією суду першої інстанції, зазначає про безпідставність поданої апеляційної скарги. 
Рішення суду контролюючий орган вважає законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» просить відмовити, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, дата запису 15.09.2020,  код ЄДРПОУ 43819794.
ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» перебуває на обліку у ДПС в Одеській  області, юридична  адреса: 65014, Одеська обл., м. Одеса, пр. Гагаріна, 12-а.
Основний вид економічної діяльності ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС»: Складське господарство (код за КВЕД 52.10).
26.06.2024 посадовою особою ГУ ДПС в Одеській області, на підставі пункту 20.1.4 статті 20 ПК України, в порядку статті 76 розділу II ПК України та підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 проведена перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН, дата виписки яких припадає на лютий, травень, червень 2022 року. 
За результатами перевірки складений акт камеральної перевірки щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних від 26.06.2024 № 26980/15-32-04-06/43819794.
Згідно вказаного акта перевіркою встановлені порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних №117 від 28.02.2022; №112 від 28.02.2022; №144 від 31.05.2022; №149 від 30.06.2022; №150 від 30.04.2022 в ЄРПН, встановлених підпунктом 201.10 статті 201 ПК України граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, встановлених підпунктом 201.10 статті 201 ПК України та підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України з урахуванням змін, внесених Законом України від 12.05.2022 № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану».
На підставі акта перевірки, ГУ ДПС в Одеській області винесене податкове повідомлення-рішення від 17.07.2024 № 30141/15-32-04-06 (форма “Н”), яким згідно з підпунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України за затримку реєстрації податкових накладних/рахунків коригування до податкових накладних до ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» застосований штраф у розмірі 50% у сумі 247134,19 грн.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним в частині розміру штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.09.2024 у справі №160/30031/23, виходив з того, що зменшений розмір штрафних санкцій може бути застосований лише щодо податкових накладних, складених та зареєстрованих несвоєчасно після набрання чинності Законом №2876-IX або до накладних, строк реєстрації яких не скінчився станом на день набрання чинності цим Законом (08.02.2023).
Отже, суд вважав  неможливим розповсюджувати дію пунктів 89, 90 ПК України на правовідносини, які були припинені, зокрема, щодо податкових накладних складених та зареєстрованих з порушенням строку, який визначений пунктом 201.1 статті 201 ПК України, до внесення змін Законом № 2876-IX.
Відтак суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (далі і вище -ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пункт 201.1 статті 201 ПК України встановлює, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовані з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в ЄРПН.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
-для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
-для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
-для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
-для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними ЄРПН.
Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
-10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
-20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
-30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
-40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
-50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Таким чином, слід констатувати, що на платника податків покладений обов`язок щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН у строк встановлений податковим законодавством.
При цьому, за порушення строків реєстрації податкових накладних пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачена відповідальність у вигляді штрафу в залежності від терміну такого порушення.
Податкове правопорушення за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної вважається вчиненим з моменту закінчення граничного терміну реєстрації податкової накладної, передбаченої пунктом 201.10 статті 201 ПК України.
Строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.
Колегія суддів враховує, що такі висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.10.2024 у справі №460/25523/23.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що згідно пункту 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України якщо на день прийняття податкового повідомлення-рішення через зміну законодавства відбулося зменшення розміру штрафних санкцій за встановлене порушення, то слід застосовувати нові, зменшені розміри штрафних санкцій.
Відповідаючи на вказаний довід апелянта, колегія суддів зазначає таке.
Законом України від 12.01.2023 № 2876-IX «Про внесення змін до розділу XX Прикінцеві положення Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування” (набрав чинності 08.02.2023) підрозділ 2 розділу XX Перехідні положення ПК України доповнений пунктами 89 та 90, якими на період дії воєнного стану збільшені строки реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування та зменшені розміри штрафних санкцій за їх порушення.
Відповідно до пункту 89 підрозділу 2 розділу XX ПК України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Відповідно до пункту 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого для пункту 89 цього розділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі: 2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Колегія суддів враховує, що Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.1997  № 1-зп/1997, зазначив, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Спірним питанням у цій справі є те, чи можуть зменшені розміри штрафних санкцій, визначені пунктом 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України, застосовуватися до правопорушень, що були вчинені до набрання чинності вказаною нормою, але податкове повідомлення-рішення прийняте вже після її вступу в дію.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову від 26.02.2025 у справі №200/4768/23, в якій висловив правову позицію щодо темпорального аспекту дії норм пункту 201.10 статті 201 ПК України та пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, а також положень пунктів 89, 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України.
У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2024 у справі № 280/4484/23, від 06.02.2024 у справі №160/10740/23, від 12.03.2024 у справі № 160/13661/23 та від 13.03.2024 у справі №120/6331/23, а також інших постанов Верховного Суду, в яких викладений висновок щодо застосування норм пунктів 89, 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України.
Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.
Закон № 2876-ІX не визначає прямо, що його приписи поширюють свою дію на відносини, які виникли до набрання ним чинності. Немає застережень у Законі № 2876-ІX, що його положення скасовують чи призупиняють дію положень пункту 201.10 статті 201 ПК України та пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу на період всього воєнного часу.
Отже, юридичну дію порівнюваних положень ПК України за темпоральним критерієм можна поділити на такі періоди:
Перший період - до воєнного стану, а також період воєнного стану до 08 лютого 2023 року (до набрання чинності Закону № 2876-ІX).
Другий період - з 08 лютого 2023 року (після набрання чинності Законом № 2876-ІX) та до закінчення шести місяців після припинення/скасування воєнного стану;
Третій період - після шести місяців після припинення/скасування воєнного стану.
Із зазначених положень податкового законодавства слідує, що у наступних періодах застосуванню підлягають наступні приписи податкового законодавства, в частині процедурного регулювання реєстрації податкових накладних та відповідальності за порушення граничних строків реєстрації таких податкових накладних:
У першому періоді - пункт 201.10 статті 201 ПК України та пункт 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу.
У другому періоді - пункти 89, 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України.
У третьому періоді - пункт 201.10 статті 201 ПК України та пункт 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу.
Правовий механізм аналізованих норм права вказує на те, що пункт 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України визначає відповідальність за недотримання процедурних положень пункту 89 цього підрозділу, тоді як пункт 120-1.1 ст. 120-1 цього Кодексу визначає відповідальність за порушення процедурних вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України. Санкційні норми, що діяли "до" та "після" набрання чинності Законом № 2876-ІX передбачають відповідальність за нетотожні склади податкових правопорушень.
Отже, положення пунктів 89, 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України формують комплексний правовий механізм, який не поширює свою дію на відносини, що мали місце до набрання ними чинності. Зворотна дія у часі положень пункту 89 розділу не є можливою.
Іншими словами, пункт 89 підрозділу 2 розділу XX ПК України установлює нові (подовжені) строки реєстрації податкових накладних під час воєнного стану та 6 місяців після. Пункт 90 цього підрозділу визначає відповідальність (штрафи) саме за порушення цих нових строків реєстрації (тобто за склад податкового правопорушення, відмінний від «довоєнних» строків пункту 201.10 статті 201 ПК України). З огляду на це можна дійти висновки, що ці норми - пунктів 89 і 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України не замінюють «автоматично» старі положення (пункту 201.10 статті 201 і пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу), а створюють окремий правовий механізм саме для «воєнного» періоду, не маючи зворотної сили щодо подій, які відбулися до набрання чинності Законом № 2876-ІХ.
Верховний Суд також наголосив, що пункт 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачає застосування розміру штрафних (фінансових) санкцій, передбаченого законом, чинним на день прийняття рішення щодо їх застосування.
Водночас у спірному випадку йдеться про різний склад податкового правопорушення, а не про однакові правопорушення з різними розмірами штрафів. Закон № 2876-ІХ не вносив змін до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, у зв`язку з чим розміри штрафів замінюються на нові.
Отже, пункт 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України сам по собі не змінює темпоральних меж дії нових норм, а лише вказує на те, що у разі, коли штраф визначається за тим самим порушенням, але на момент ухвалення рішення змінився його розмір у межах однієї й тієї ж правової норми, слід брати до уваги новий (зменшений) розмір. У випадку ж із пунктами 89 і 90 підрозділу 2 розділу XX ПК України йдеться про інше правопорушення (порушення нових «воєнних» строків реєстрації), тож вони не можуть поширюватися відповідальність, що передбачена іншими нормами.
Таким чином, Суд визнав помилковими доводи платника податків, що пункт 11 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України прямо вказує на обов`язок контролюючого органу під час розрахунку штрафних санкцій за вчинене платником порушення застосовувати розміри, що визначені пунктом 90 підрозділу 2 розділу ХХ цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що наведене судове рішення ухвалено судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах, адже подібними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин, а тому в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України, суд враховує такі висновки Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову є необґрунтованими, а висновок суду першої інстанції, ґрунтується на нормах чинного законодавства та відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 26.02.2025 у справі №200/4768/23.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення про накладення на ТОВ “ПЕТРОЛЬ ПЛЮС” штрафу у розмірі 50% суми податку, зокрема,  у розмірі 247   134,19 грн., за затримку реєстрації податкових накладних відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України є законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. Будь-яких інших доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС»– залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕТРОЛЬ ПЛЮС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуюча суддя                                                                       О. А. Шевчук 

суддя                                                                                           А. В. Бойко

суддя                                                                                           О. В. Єщенко