УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2025 року
м. Київ
справа № 200/17632/18
провадження № 51-6319 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                                     ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 , 
розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12018040640000294 від 07 лютого 2018 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК), 
за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 .
встановив:
За вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року  ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК -на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК - на строк 3 роки 3 місяці. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. 
Також цим вироком ухвалено рахувати ОСОБА_6 строк покарання з 07 травня 2019 року.
Дніпровський апеляційний суд вироком від 13 вересня 2019 року скасував вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання та призначив йому покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК -на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК - на строк 3 роки 3 місяці. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Також цим вироком призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, тобто за злочин, який було вчинено 12 серпня 2018 року, - у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. 
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків до призначеного покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 
В іншій частині вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишено без зміни.
Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 оскаржив його в касаційному порядку.
Проте до Верховного Суду надійшла заява керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 06 червня 2025 року про відмову від касаційної скарги, поданої першим заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , на вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_6 . 
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_5 , яка просила закрити касаційне провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 підлягає закриттю.
Відповідно до вимог статей 403, 432 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду. 
Перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , який подав касаційну скаргу, таким правом скористався.
Статтею 432 КПК встановлено, що відмова від касаційної скарги, зміна і доповнення касаційної скарги під час касаційного провадження здійснюється згідно з положеннями ст. 403 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 403 КПК, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від скарги, суд своєю ухвалою закриває провадження.
Оскільки до касаційного розгляду було прийнято лише касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , а інші касаційні скарги відсутні, то колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8  від касаційної скарги і закрити касаційне провадження.
Керуючись статтями 403, 432, 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року стосовно засудженого ОСОБА_6 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                             ОСОБА_3