ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/25466/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу	 ОСОБА_1 	
на ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2024р.  у справі №160/2546624	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України   визнання дій протиправним та  зобов`язання  вчинити певні дії,- 	

ВСТАНОВИВ:

21.09.2024р. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ялова Ю.О.,  звернувся за допомогою засобів системи «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до  Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України   про визнання дій протиправним та  зобов`язання  вчинити певні дії / а.с. 1-8/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024р. за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/25466/24 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження   /а.с. 33-34/.
Позивач  у адміністративному позові посилається на порушення своїх прав відповідачем, та  просив:
- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» щодо застосування з 29.01.2020р. по 28.02.2023р. розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, тобто без врахування положень пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020);
- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» здійснити перерахунок та виплату з 29.01.2020р. по 28.02.2023р.  грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020р., встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021р., встановленого законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022р., встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023р. на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 22.11.2024р. у справі №160/25466/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про вчинення перерахунку з 19.07.2022р. по 28.02.2023р.  залишено без руху /а.с. 64-66/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2024р. у справі №160/25466/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про вчинення перерахунку з 19.07.2022р. по 28.02.2023р. повернуто позивачу /а.с. 85-87/.
Позивач – ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ялова Ю.О., не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, 17.12.2024р. подав за допомогою засобів системи «Електронний суд»,  безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, зареєстровану судом апеляційної інстанції 18.12.2024р., з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді  Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.
В апеляційній скарзі представник позивач просить скасувати ухвалу з підстав порушення норм процесуального права, направити справу в оскарженій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.12.2024р. відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2024р. у справі №160/25466/24, і з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції 03.01.2025р.. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від  10.01.2025р. у справі №160/25466/24 призначено розгляд справи в порядку письмового провадження з 11.03.2025р., та судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 33, 53/. 
Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, просив апеляційну скаргу  залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
17.03.2025р. до суду апеляційної інстанції, за допомогою системи «Електронний суд» надійшло клопотання ОСОБА_2 – представника відповідача у справі про зупинення провадження в даній справі на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України, у зв`язку із переглядом Судовою палатою судового рішення у подібних правовідносинах у справі №460/21394/23 до набрання законної сили рішенням у вказаній справі.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.03.2025р. у справі №160/25466/24 клопотання представника Державної установи «Центр пробації» про зупинення провадження у справі задоволено, зупинено провадження у справі №160/25466/24 за апеляційною скаргою Державної установи  «Центр пробації» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2024р. та за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2024р. у справі №160/25466/24 до набрання законної сили судового рішення Верховного Суду в справі №460/21394/23.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.05.2025р. у справі №160/25466/24 поновлено провадження у справі №160/25466/24, розгляд справі №160/25466/24 продовжено в порядку письмового провадження за наявними у справі  матеріалами.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України  датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.          
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, повертаючи позову заяву в частині позовних вимог з 19.07.2022р. по 28.02.2023р., суд першої інстанції виходив з того, що з дня звільнення з військової служби позивачу було відомо про порушення своїх прав, проте позивачем з лютого 2023 року не вчинялося дій, направлених на захист своїх прав, а звернувшись до суду з цим позовом 21.09.2024р., позивач пропустив строк звернення до суду.
Судом першої інстанції зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду причини визнані неповажними.
Під час розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі   проходив службу в Державній установі «Центр пробації». 
Відповідно до наказу Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України від 20.02.2023р. №161/к «Про особовий склад» майора внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі п.5 ст.23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1  ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»  (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) /а.с.12/.
Представник позивача  звернувся до суду з позовом 21 вересня 2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2024р. адміністративний позов частині позовних вимог про вчинення перерахунку  з 19.07.2022р. по 28.02.2023р.  залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду обґрунтованої заяви/клопотання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, про поновлення такого строку звернення із належними доказами поважності причин його пропуску або ж надати докази, які свідчать про дотримання строку звернення до суду.
04.12.2024р. представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» до суду першої інстанції подано заяву  на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 22.11.2024р. у справі №160/25466/24, про поновлення строку звернення до суду.
04.12.2024р. представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду було надано заяву про поновлення строку звернення до суду /а.с. 77-82/,  яка зареєстрована судом першої інстанції 05.12.2024р.  
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2024р. у справі №160/25466/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про вчинення перерахунку з 19.07.2022р. року по 28.02.2023р. повернуто позивачу, і саме ця ухвала суду першої інстанції є предметом апеляційного перегляду. 
Отже, з огляду на вищезазначене є питання дотримання позивачем строку звернення до суду.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший частини другої статті 122 КАС). 
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час недопуску до продовження виконання повноважень) у разі порушення законодавства про оплату праці.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 липня 2024 року в справі №990/156/23 зроблено висновок, що за своїм змістом стаття 233 КЗпП України визначає строки, в межах яких є можливим судовий захист трудових прав, ці строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Наслідком пропуску таких строків є відмова у задоволенні позову, тобто відмова у наданні судового захисту.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що чіткою та передбачуваною є позиція щодо необхідності застосування приписів статті 233 КЗпП України під час визначення строків звернення до адміністративних судів для вирішення спорів, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, в тому числі і за позовами осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду установлені статтею 123 КАС України, відповідно до частини першої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).
Отже, в даному  випадку, отримавши позовну заяву та установивши, що позивачем пропущено строк звернення до суду в частині нарахування та виплати грошового забезпечення з 19.07.2022р. по 28.02.2023р., суд першої інстанції залишив позовну заяву без руху та запропонував позивачу на виконання частини першої статті 123 КАС України навести поважні причини пропуску строку звернення до суду.
Відтак, судом першої інстанції дотримане процесуальній обов`язок, установлений ч. 1 ст. 123 КАС України, а тому доводи апелянта про порушення судом першої інстанції приписів ч.1 ст.123 КАС України та передчасність повернення позову є безпідставними.
Стосовно доводів апелянта про поважність причин пропуску строку звернення до суду зазначає наступне.
Фактично доводи апелянта зводяться до того, що позивач не був обізнаний до моменту отримання ним письмової відповіді на його звернення, а також зазначає про те, що він проживає в районі наближеному до проведення бойових дій, тому не мав можливості звернутися до суду у встановлений законодавством строк.
З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи вбачається,  що позивач звільнений зі служби 20.02.2023р., а з цим позовом звернувся до суду 21.09.2024р.
В день звільнення зі служби позивачем отримано наказ №161/к від 20.02.2023р., виходячи зі змісту якого позивач мав можливість дізнатися про порушення своїх прав в частині розміру грошового забезпечення та складових грошового забезпечення.
Проте починаючи з 20.02.2023р. позивачем не вчинялось дій щодо захисту своїх прав, а звернувшись до суду з цим позовом 21.09.2024р. пропустив тримісячний строк звернення до суду, установлений статтею 233 КЗпП.
Позивачем або його представником  не приведено будь-яких обставин, які свідчать про поважність причин пропуску такого строку саме після звільнення зі служби.
Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, про те, що позивачем не дотримано строки звернення до суду в частині заявлених позовних вимог у період   з 19.07.2022р. по 28.02.2023р. та прийняв  в цій частині позовних вимог обґрунтоване рішення про повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 19.07 2022 року по 28.02.2023р.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив у цій справі обґрунтовану ухвалу від 06.12.2024р. про повернення адміністративного позову позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, тому враховуючи, що ця ухвала постановлена  без порушень норм чинного процесуального законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її скасування, тому  ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги суперечать фактичним обставинам справи та зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм чинного процесуального законодавства.
На підставі викладеного, керуючись ст. 311,312,315,316,321,322 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2024р.  у справі №160/25466/24 – залишити без змін
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її ухвалення,  та може бути оскаржена у строки та в порядку  встановлені ст. 329,331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано 01.07.2025р.    
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов