П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
21 травня 2025 року                                                                                       місто Київ  
                                                                                               справа № 755/17237/23
провадження №22-ц/824/5070/2025 
   
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,
 
сторони :
позивач -  КП «Київтеплоенерго»
відповідач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
відповідач - ОСОБА_3 
відповідач - ОСОБА_4 
відповідач  - ОСОБА_5 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , до якої приєдналася ОСОБА_2 ,
 
на  рішення Дніпровського районного суду м.Києва  від 29 січня 2024 року,ухвалене у складі судді Слободянюк А.В.,-
В С Т А Н О В И В :
 
У листопаді 2023 року  КП «Київтеплоенерго»  звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за  спожиті  до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17824,44 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання  у розмірі 50794,61 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 34825,05 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води у розмірі 146672,48 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.; судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3751,75 грн.
Позов обґрунтовано тим, що позивач є обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності. 
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є  споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води і зобов`язані оплачувати надані послуги.
Відповідачі від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, також постачання  теплової енергії та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися.
З 01.05.2018 по 31.10.2018 позивачем здійснювалось надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005.
Разом з тим, відповідачі своєчасно не  сплачують за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2023 складає  181497,53 грн. (заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 34825,05 грн., централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води у розмірі 146672,48 грн.).
Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 68619,05 грн.
Згідно п.3.4.2 договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора  від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованості.
За період  до 01.05.2018  за відповідачами рахується заборгованість в сумі 68619,05 грн.
Відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 29 січня 2024 року  позовні вимоги задоволені.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   та ОСОБА_6 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 1 травня 2018 року у розмірі 17824,44 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 1 травня 2018 року у розмірі 50794,61 грн., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 1 травня 2018 року у розмірі 34825,05 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 1 травня 2018 року у розмірі 146672,48 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   та ОСОБА_6 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»  витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи,  по 6,60 грн. з кожного, та витрати зі сплати судового збору у розмірі  по 750,35 грн. з кожного.
Не погоджуючись з  зазначеним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, до якої приєдналася  ОСОБА_2 , в який просить  скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і невірне застосування норм матеріального права.
Зокрема, зазначає про те, що жоден із відповідачів у справі не отримував  ані позовну заяву, ані матеріали справи, і в матеріалах справи відсутні підтвердження отримання цих документів відповідачами.
Суд невірно посилається на статтю ЦК України щодо зобов`язання власністю, квартира, в якій зареєстровані відповідачі, не є їх власністю. Позивач звернувся до суду з вимогами поза межами визначеної законом позовної давності. Оскільки стягнення за спожите тепло та постачання гарячої води відбулося за період з 2018 року, тобто поза межами позовної давності, тому відповідачі заявили про застосування строку позовної давності відповідно до ст.267 ЦПК України.
Згідно акту ПрАТ АК «Київводоканал» від 16.03.2020 в квартирі встановлено  лічильник гарячого  водопостачання та водовідведення, дата повірки 12.2020, показники лічильника 00002 м.куб. Станом на сьогодні показники споживання води становлять гаряча вода - 144,982 м.куб. Після встановлення засобів обчислення споживання води відповідачі неодноразово зверталися до позивача в особі обслуговуючої організації, але відповідачам у прийнятті на облік лічильника відмовляли  у зв`язку з відсутністю «відповідального квартиронаймача», тобто особовий рахунок квартири ні на кому із зареєстрованих у ній осіб не рахується, тому лічильники на облік позивач взяти не може.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності підстав для нарахування послуг з постачання гарячої води за нормою споживання з моменту встановлення лічильників, а саме з 16.03.2021, тому зазначені в позові обставини щодо наявності у відповідачів заборгованості за  надані послуги з постачання гарячої води з березня 2020 року  до 31 травня 2023 року не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню.
КП «Київеплоенерго» має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг згідно показань квартирного засобу обліку води, разом із тим,  доказів наявності у відповідача заборгованості за надані послуги, нарахованої згідно показань лічильника з часу його встановлення, позивачем надано не було.
Також апелянт заперечую проти стягнення 33 грн. понесених позивачем за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки позивачем не доведено необхідності таких витрат.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відзиві просить прийняти до уваги те, що ПАТ «Київенерго» жодних звернень або претензій від відповідача про неотримання/ненадання/ не користування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води чи/або звернень щодо перерахунку/невірних нарахувань за надані  послуги за адресою: АДРЕСА_1 , КП «Київтеплоенерго» не передавались.
КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду у межах позовної давності. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Оскільки відповідачами не передавались показання лічильника, тому і нарахування відбувалися згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної тат гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Факт встановлення бойлеру не позбавляє відповідача обов`язку на передання показів лічильника.
В судове засіданні відповідачі не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені, від  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 надійшли заяви, в яких вони просять розгляд апеляційної скарги проводити у їх відсутність.
Представник  Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Антонченко А.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних  висновків.
Судом установлено, що  28 березня 2018 року  в газеті «Хрещатик» № 34 опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним  підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської  державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано  договір про надання послуг  з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу  Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір про відступлення  права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги щодо виконання грошових  зобов`язань з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі АДРЕСА_2 , а саме, заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 17824,44 грн. та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 50794,61 грн.
Крім того, судом установлено, що відповідачі не виконують зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення, внаслідок чого за період з 1 травня 2018 року по 31 травня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 34825,05 грн., а також відповідачі не виконують зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого за період з 1 травня 2018 року по 31 травня 2023 року  утворилась заборгованість у розмірі 146672,48 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі не виконують зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, розрахунок якої відповідачами не спростований. Крім того. відповідачами не надано доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.
Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України, «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до пункту 1частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», редакція якого діяла до 9 грудня 2017 року, та частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). У деяких випадках виробники (постачальники) послуг можуть бути і виконавцями послуг (наприклад, для власників приватних будинків), а споживач - це фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами.
Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Відтак, з 1 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
З 1 травня 2019 року введено в дію Закон  України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189, відповідно до ч.1 ст.12 Закону  надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  КП «Киїтеплоенерго» ні підставі типового договору  підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання та може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Відповідно до норм ЦК України, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.
Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися (не відключалися).
Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачам платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживачі мають здійснювати оплату виставлених рахунків.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин,  п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ст.9 Закону України  «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року споживач здійснює  оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 
Індивідуальний споживач  - фізична або юридична особа, яка є власником (співласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб ( п.6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідачі  є  споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості позивача, заборгованість складає 250116,58 грн. (заборгованість за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води), з яких заборгованість яка виникла до 1 травня 2018 року становить 68619,05 грн., а з 1 травня 2018 року -  181497,53 грн..
Відповідно до договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих з вересня 2015 року до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 17824,44 грн. та оплати спожитих з вересня  2015 року до 1 травня 2018 року послуг з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 50794,61 грн.
Установлено, що  відповідачі  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не були повідомлені судом першої інстанції про розгляд справи, направлені на їх адреси  копії ухвали  від 1 грудня 2023 року про відкриття провадження та копії позовної заяви повернуті до суду без вручення ( а.с.106-110).
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Позовна давність  застосовується судом лише  за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦПК України).
В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка приєдналася до апеляційної скарги   вказують на те, що відповідачі не були належно повідомлені про розгляд справи судом, а тому не змогли реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення.
Велика Палата Верховного Суду у   постанові від 17.04.2018 року у справі №200/11343/14-ц за аналогічних обставин ( відповідач не був повідомлений про розгляд справи згідно з вимогами процесуального закону) виснував, «що рішеннями судів першої й апеляційної інстанції у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності  сторін, які є елементами права на справедливий судовий  розгляд».
Отже, зважаючи на те, що  відповідачі не були повідомлені  судом першої інстанції про розгляд у суді  справи  за позовом КП «Київтеплоенерго», наявні підстави для розгляду апеляційним судом вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_2   про застосування позовної давності до  частини позовних вимог. При чому, оскільки відповідачі несуть солідарну відповідальність, позовна давність має бути застосована  до вимог позивача, заявлених до усіх відповідачів. 
Вирішуючи питання  щодо яких позовних вимог  підлягає застосуванню позовна давність, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України  під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії  такого карантину.
Верховний Суд у постанові від 06.12.2023 у справі № 212/10834/21 зробив такий висновок: « з урахуванням пункту 12  Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України  та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року».
Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо строків позовної давності, зокрема, Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.19, який з - поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності, встановлені ст.ст.257-259 ЦК України.
Відповідно до п.19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України ( в редакції Закону № 3450- IX від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102 IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Правовий режим воєнного стану, запроваджений  з 24.02.2022, неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України.
Отже, виходячи з положень п.п.12 та 19, оскільки карантин почався на території України з 2 квітня 2020 року, а воєнний стан з 24.02.2022, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 2 квітня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24.02.2022 на період дії воєнного стану.
Таким чином, заява  відповідачів про застосування  наслідків спливу позовної давності  може бути застосована судом лише до заявлених  КП «Київтеплоенерго» позовних вимог за отримані  послуги з централізованого опалення та послуги з постачання гарячої води в межах періоду з 01.09.2015 по 02.04.2017.
Колегія суддів з урахування заявленої відповідачами заяви про застосування судом наслідків спливу позовної давності, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період з 02.04.2017 по 01.05.2018, приймає наданий позивачем до відзиву на апеляційну скаргу розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість  за послуги з централізованого опалення складає  6185,69 грн.  та заборгованість з постачання гарячої води складає 29338,80 грн.
Що стосується  нарахованої позивачем заборгованості за період з 01.05.2018 року  по 01.07.2023, то в цій частині колегія суддів зазначає наступне.
Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентуються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2005 року № 630, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин та втратили чинність 01 травня 2002 року.
Згідно з пунктами 18,20 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк.
Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки (п.30 Правил 630).
Відповідно до п.10 Правил № 630 справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання ( абз.5 п.15 Правил № 630).
Відповідно до п.29 Правил № 630 споживач має право зокрема,  на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.
Отже, за наявності у квартирі засобу обліку гарячої води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Установлено, що  у розрахунку заборгованості відповідачів за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 01.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 є застереження про наявність у даній квартирі лічильника постачання гарячої води.
Також  наявність у даній квартирі лічильника постачання гарячої води підтверджується:  актом № 1073029 приймання на абонентський облік засобів обліку води, складений 16.03.2021 ПрАТ АК «Київводоканал» (а.с.141).
Наявність лічильника, який взятий на облік, унеможливлює застосування до спірних  правовідносин положень абзацу 5 пункту 15 Правил № 630 щодо обрахування плати за послуги з постачання  гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання.
При таких обставинах,  ураховуючи, що КП "Київтеплоенерго" не надано належних та допустимих доказів наявності підстав для нарахування послуг з постачання гарячої води за нормою споживання,  наявні підстави для  стягнення з відповідачів заборгованості, розрахованої позивачем, з травня 2018 року по березня 2021 року, а саме,  за послуги з постачання централізованої постачання гарячої води/ постачання гарячої води 19781,56 грн.,  за послуги з постачання теплової енергії 100060,65 грн.
Що стосується судового збору та  витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, то визначені судом першої інстанції до стягнення суми підлягають зменшенню пропорційно до задоволених позовних вимог ( задоволені вимоги на 62,12%), зокрема судовий збір з 756,95 грн. до 466,19 грн., витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, з 6,60 грн. до 4,10 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення 33 грн., не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, оскільки такі витрати, пов`язані з витребуванням доказів, необхідних для розгляду справи (ст.140 ЦПК України) підлягають розподілу за наслідками розгляду справи відповідно до  положень ст.141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а відтак з  позивача на користь двох відповідачів  ОСОБА_4 та ОСОБА_2   слід стягнути судовий збір за подання  апеляційної скарги у частці від задоволених вимог в сумі 2131,72 грн. на кожну.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , до якої приєдналася ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м.Києва  від 29 січня 2024 року змінити, зменшити  стягнуту солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь  Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01.05.2018  з 17824,44 грн. до 6185,69 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01.05.2018 з 50794,61 грн до 29338,80 грн., заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01.05.2018 року з 34825,05 грн. до  19781,56 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 1 травня 2018 року з 146672,48 грн. до 100060,65 грн.
Зменшити суму судового збору, яка стягнута з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5   на користь  Комунального підприємства Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»,  з  756,95 грн. до 651,08 грн.(466,19 грн.) з кожного.
Зменшити суму витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи , яка стягнута з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5   на користь  Комунального підприємства Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», з 6,60 грн, до 5,73 грн.(4.10 грн.)
Стягнути з  Комунального підприємства Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь  ОСОБА_4 та ОСОБА_2    судовий збір за подання апеляційної скарги  по 744,54 грн. (по 2131,75 грн.) на кожну.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена  14 серпня 2025 року.

 
Суддя-доповідач:                                                        О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                          Л.Д. Поливач 

                                                                                     А.М. Стрижеус