ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року	Львів	Справа № 300/6469/24 пров. № А/857/24343/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                         Глушка І.В., Заверухи О.Б.

          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року (головуючий суддя Микитин М.Н., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », військова частина НОМЕР_2  про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1), Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 (далі – відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльність щодо не прийняття рішення, про дострокове звільнення з військової служби, зобов`язання достроково звільнити з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що у рішенні суду вказано, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача достроково звільнити старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі пп. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний сторонній догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи.
На даний час старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу на посаді механіка-радіо телефоніста 3 відділення командно-штабних машин радіо взводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_3 .
ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється особою з інвалідністю першої групи та потребує постійного стороннього догляду, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року, про встановлення ОСОБА_2 , першої групи інвалідності по зору закладу охорони здоров`я.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон №2232-ХІІ) (в редакції Закону на час подання рапорту), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.
Тобто. підпунктом «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції Закону на час подання рапорту), передбачено правову підставу для звільнення за сімейними обставинами - у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.
На даний час законодавством передбачено, що відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану, необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи.
Тобто. як раніше так і на даний час законодавством передбачено підпунктом «г» п. 2 ч. 4 абзацом 11 пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ (в редакції Закону наданий час), правову підставу для звільнення за сімейними обставинами - необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи.
Відповідно до вищевказаного на час написання рапорту та на даний час є правові підстави для зобов`язання відповідача достроково звільнити старшого солдата ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, через сімейні обставини, (якщо військовослужбовець не висловили бажання продовжувати військову службу).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі № 140/12873/23 зробив правові висновки, що Закон № 2122-ІХ ухвалений з метою врегулювання спрощеного варіанту звільнення від військової служби осіб з інвалідністю та осіб, які доглядають за такими особами і хворими дітьми. Проаналізувавши в цілому підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ. колегія суддів зауважила, що законодавець через призму вказаної норми реалізував завдання Закону № 2122-ІХ, у якій виокремив такі підстави звільнення з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), як- от: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи. Підстави звільнення військовослужбовця з військової служби як: (1) необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), а також особами з інвалідністю І групи (2) чи II групи (3) є самостійними і не стосуються (не пов`язані) з такою підставою як: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю.
Крім того, апелянт зазначає, що пунктом 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІУ визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
04 травня 2024 року старший солдат ОСОБА_1 не висловили бажання продовжувати військову службу і подав по команді рапорт безпосереднім командирам військової частини НОМЕР_1 разом із додатками, про звільнення його, старшого солдата ОСОБА_1 , механіка-радіотелефоніста 3 відділення командно-штабних машин радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , з військової служби у запас, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами, а саме, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю І групи необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи.
До рапорту від 10.06.2024 старший солдат ОСОБА_1 додав всі необхідні нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме:
Оригінал рапорту командиру військової частини НОМЕР_1 від старшого солдата ОСОБА_1 , від 04 червня 2024 року, про звільнення з військової служби у запас, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року, про встановлення дружині ОСОБА_2 , першої групи інвалідності по зору; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 ; копію Акта про спільне проживання із дружиною ОСОБА_2 .
Безпосередні командири всіх рівнів військової частини НОМЕР_1 , відмовились прийняти даний рапорт з нотаріально завіреними копіями та оригіналами документів.
04 червня 2024 року старший солдат ОСОБА_1 переписав рапорт згідно із змінами в законодавстві України, а саме: про звільнення старшого солдата ОСОБА_1 , механіка-радіотелефоніста 3 відділення командно-штабних машин радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , з військової служби, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами, а саме, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи та подав даний рапорт із нотаріально завірені копії та оригінали документів по команді безпосереднім командирам військової частини НОМЕР_1 .
До рапорту старший солдат ОСОБА_1 додав всі необхідні нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме:
Оригінал рапорта командиру військової частини НОМЕР_1 від старшого солдата ОСОБА_1 , від 04 червня 2024 року, про звільнення з військової служби у запас, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзаца 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року, про встановлення дружині ОСОБА_2 , першої групи інвалідності по зору; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 ; копію Акта про спільне проживання із дружиною ОСОБА_2 .
Безпосередні командири всіх рівнів військової частини НОМЕР_1 , з 04 травня 2024 року по 04 червня 2024 року не звільнили його та жодної письмової відповіді йому не надали, тому він змушений звернутися до вищого прямого керівництва, тобто командування військової частини НОМЕР_1 , відповідно до пункту 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІУ визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Після цього, не висловивши бажання продовжувати військову службу, відповідно до пункту 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІУ, старший солдат ОСОБА_1 написав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , про звільнення його з військової служби у запас, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та відправив по Укрпошті (накладна №7730103555810 від 10.06.2024), з описом вкладення у цінний лист разом із супровідним листом від 10 червня 2024 року, на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 з оригіналом рапорту від 04 червня 2024 року, про звільнення з військової служби у запас старшого солдата ОСОБА_1 .
До рапорту старший солдат ОСОБА_1 додав всі необхідні нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме: Оригінал рапорта командиру військової частини НОМЕР_1 від старшого солдата ОСОБА_1 , від 04 червня 2024 року, про звільнення його з військової служби у запас, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзаца 11 пункту З частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року, про встановлення дружині ОСОБА_2 , першої групи інвалідності по зору; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 ; копію Акта про спільне проживання із дружиною ОСОБА_2 .
Відповідно до відстеження Укрпошти дане відправлення №7730103555810 вручено за довіреністю 18 червня 2024 року, по адресу: 81001 м. Яворів Україна.
Із 18 червня 2024 року та на час подання позовної заяви, керівництво військової частини НОМЕР_1 не надало жодної відповіді та не звільнили старшого солдата ОСОБА_1 .
Також, керівництво військової частини НОМЕР_1 не зобов`язало безпосередніх командирів всіх рівнів військової частини НОМЕР_1 , прийняти рапорт старшого солдата ОСОБА_1 з нотаріально завіреними копіями та оригіналами документів та прийняти рішення відповідно до законодавства України.
Також, звертає увагу, що із 04 травня 2024 року по даний час безпосередні командири всіх рівнів військової частини НОМЕР_1 , відмовляються в категоричній формі прийняти рапорт старшого солдата ОСОБА_1 з нотаріально завіреними копіями та оригіналами документів, про звільнення його з військової служби у запас, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами, а саме, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи.
Згідно висновків Верховного Суду, висловлених у постанові по справі №826/1460/16 від 13.02.2018року, позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача.
Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_2 ) — оперативне об`єднання Сухопутних військ Збройних Сил України у західній частині України на території 8 областей. Штаб розташований в місті Рівне.
Територія відповідальності: Волинська, Закарпатська, Івано-Франківська, Львівська, Рівненська, Тернопільська, Хмельницька та Чернівецька області.
Так як юридична адреса та командування військової частини НОМЕР_1 знаходиться у АДРЕСА_1 , тому територія відповідальності Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Тому, не висловивши бажання продовжувати військову службу, старший солдат ОСОБА_1 написав рапорт про звільнення його з військової служби, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзаца 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та відправив по Укрпошті (накладна №7730103555837 від 10.06.2024), з описом вкладення у цінний лист разом із супровідним листом від 10 червня 2024 року на адресу Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ЮК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_2 ), з оригіналом рапорту від 04 червня 2024 року, про звільнення з військової служби у запас старшого солдата ОСОБА_1 .
До рапорту старший солдат ОСОБА_1 додав всі необхідні нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме:
Оригінал рапорту командиру військової частини НОМЕР_1 від старшого солдата ОСОБА_1 , від 04 червня 2024 року, про звільнення з військової служби у запас, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзаца 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року, про встановлення дружині ОСОБА_2 , першої групи інвалідності по зору; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 ; копію Акта про спільне проживання із дружиною ОСОБА_2 .
Відповідно до відстеження Укрпошти дане відправлення №7730103555837 вручено 20 червня 2024 року особисто, по адресу: 33001 м. Рівне Україна.
Із 20 червня 2024 року по даний час Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не надало жодної відповіді та старший солдат ОСОБА_1 не звільнений з військової служби.
Щодо подання рапорту від 04 травня 2024 року поштою на адресу Військової частини, то апелянт зазначає, що він проходить військову служба та перебуває на бойових завданнях, він змушений подати цей рапорт безпосередньо на адресу військової частини НОМЕР_1 , поштою.
В Постанові П`ятий апеляційний адміністративний суд від 28.12.2023 у справі №420/5648/23 вказав, що відповідно до пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ. із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника. Як зазначено в рапорті ОСОБА_1 від 25.01.2023, перебуваючи на бойових завданнях, він змушений подати даний рапорт безпосередньо на адресу Військової частини НОМЕР_1, поштою. Отже, за умов перебування позивача у складі підрозділу, що виконує бойове завдання, зазначений рапорт, який надійшов на адресу постійної дислокації його військової частини, на думку колегії суддів мав бути переданий по команді посадовій особі, якій він адресований, для вирішення порушеного військовослужбовцем питання. Отож, надіслання рапорту від 25.01.2023 поштою на адресу Військової частини НОМЕР_1 є вимушеним заходом, з боку позивача, адже іншого шляху для його подання не було. Окрім того, варто зазначити, що Військова частина НОМЕР_1 не заперечує бажання позивача звільнитися зі військової служби, а тому не є, в даному випадку, принципіальним питання щодо способу подання відповідного рапорту.
Старший солдат ОСОБА_1 подавав неодноразово по команді безпосереднім командирам військової частини НОМЕР_1 рапорт разом із додатками, про звільнення його з військової служби у запас, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами, а саме, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю І групи необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи.
Безпосередні командири всіх рівнів військової частини НОМЕР_1 , з 04 травня 2024 року по даний час не звільнили його та жодної письмової відповіді йому не надали, тому він змушений звернутися до вищого прямого керівництва, тобто командування військової частини НОМЕР_1 , відповідно до пункту 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІУ визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Також апелянт зазначає, що на даний час уповноваженим органом, який приймає рішення про звільнення з військової служби старшого солдата ОСОБА_1 , являється командир військової частина НОМЕР_1 .
Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (Затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», (в редакції Закону на час подання рапорту), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.
На даний час законодавством передбачено, що відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану, необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи II групи.
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина 7 статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232- XII).
Відповідно Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року затверджено  Положенням «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (далі -Положення № 1153), яким визначається порядок проходження громадянами України (громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Згідно п. 2 Положення №1153 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
За призовом громадяни проходять, військову службу: за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Пунктом 260 Положення №1153 визначено, що під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з урахуванням особливостей, передбачених ст. 26-2 названого Закону.
Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно із абзацом 2 пункту 225 Положення від 10.12.2008 №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
У пункті 233 Положення від 10.12.2008 №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: -підстави звільнення з військової служби; -думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; -районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Старший солдат ОСОБА_1 не висловили бажання продовжувати військову службу і 04.05.2024 року та 04.06.2024 року звернувся із рапортом про звільнення його з військової служби, до якого було долучено пакет документів (оригінали і належним чином завірені копії): 
До рапорту старший солдат ОСОБА_1 додав всі необхідні нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме: Оригінал рапорта командиру військової частини НОМЕР_1 від старшого солдата ОСОБА_1 , від 04 червня 2024 року, про звільнення з військової служби у запас, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзаца 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року, про встановлення дружині ОСОБА_2 , першої групи інвалідності по зору; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 ; копію Акта про спільне проживання із дружиною ОСОБА_2 .
Крім того старшим солдатом ОСОБА_1 дотримано законодавчо визначеної процедури подання рапорту та доданих до нього всі необхідні нотаріально завірені копії та оригінали документів, якими у своїй сукупності, на виконання підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзаца 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підтверджено наявність поважних сімейних обставин, необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , як за особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного стороннього догляду, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року, виданої закладом охорони здоров`я. Законом визначено право військовослужбовців, які не висловили бажання продовжувати військову службу, на звільнення з такої служби за наявності визначених обставин та певних умов (пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232- XII).
Крім того, він дотримав законодавчо визначеної процедури подання рапорту та доданих до нього документів, якими у своїй сукупності, на виконання пп «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232- XII підтверджено наявність поважних сімейних обставин відповідними документами.
У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 просила таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 позивач з 18.04.2024 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи, інвалідність встановлена безстроково.
Згідно акту №31 від 05.05.2024 ОСОБА_2 являється особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного стороннього догляду, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААЕ № 217989 від 23.02.2023.
04.05.2024 позивач подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , про звільнення з військової служби у запас, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами, а саме, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю І групи необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи. У рапорті серед іншого вказано, що позивачем додано нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме: оригінал копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 : копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 А АГ № 217989 від 23.02.2023; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 .
Однак, як зазначено у позовній заяві, з 04.05.2024 по 04.06.2024 військова частина НОМЕР_1 не звільнила ОСОБА_1 , також не надала жодної відповіді, на рапорт від 04.05.2024.
04.06.2024 позивач подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , про звільнення з військової служби у запас, відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за сімейними обставинами, а саме, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю І групи необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи. У рапорті серед іншого вказано, що позивачем додано нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме: оригінал копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 : копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 А АГ № 217989 від 23.02.2023; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 (а.с.20-22).
Військовою частиною НОМЕР_1 за результатами розгляду рапорту позивача від 04.06.2024, надано письмову відповідь від 10.07.2024 № 5697, згідно якої зазначено, що він поданий не по команді та відповідно без клопотання по суті рапорту безпосереднім командиром позивача, (що є порушенням вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пункту 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008), позивачу запропоновану усунути зазначені недоліки та звернутись з відповідним рапортом у встановленому порядку подання рапортів у Збройних Силах України (а.с.50).
10.06.2024 позивач за допомогою поштового зв`язку АТ «Укрпошта», з описом вкладення у цінний лист разом із супровідним листом від 10 червня 2024 року, направив Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ОК «Захід»), оригінал рапорту від 04.06.2024, про звільнення з військової служби у запас із додатками (а.с.25-28).
Вважаючи вищенаведену бездіяльність відповідачів протиправною, представник позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами про зобов`язання достроково звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з чим погодилась колегія суддів, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, правильно вважав, що при вирішенні даної справи слід керуватись нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 1 статті 2 України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, і на момент розгляду цієї справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено та діє.
Статтею 24 Закону №2232-ХІІ унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначено порядок подання військовослужбовцем рапорту на звільнення з військової служби, згідно якого такий рапорт на звільнення подається по команді безпосередньому начальникові.
Оскільки, позивачем не дотримано процедури подання рапорту про звільнення, яка визначена Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, доказів протилежного позивачем не надано, то відповідно відсутня протиправна бездіяльності відповідача 1 щодо звільнення позивача з військової служби за його рапортами від 04.06.2024 та 10.06.2024, бо такі адресовані безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_1 ,  тобто не по команді, а із відповідним рапортом щодо свого звільнення з військової служби позивача зобов`язаний був звернутись до свого безпосереднього командира.
Проте суд апеляційної інстанції з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з наступних міркувань. 
Згідно тверджень позивача, в позовні й заяві, останній 04.05.2024 подав рапорт безпосереднім командирам військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби  відповідно до вимог статті 26 Закону № 2232-XII. Про вказану обставину позивач також зазначав у поданому повторно рапорту від 10.06.2024 (а.с.21). 
 Однак, як зазначено у позовній заяві, з 04.05.2025 по 04.06.2024 військова частина НОМЕР_1 не звільнила ОСОБА_1 , також не надала жодної відповіді, на рапорт від 04.05.2024. Також у відповіді відповідача від 10.07.2024 № 5697 відсутня будь-яка реакція та інформація щодо поданого ним рапорту від 04.05.2024(а.с.50). 
Крім того, згідно наявних у справі матеріалів, позивач 04.06.2024 та 10.06.2024 подавав на імґя командира ВЧ НОМЕР_1 рапорти про звільнення його з військової служби  відповідно до вимог статті 26 Закону № 2232-XII(а.с.20, 21) за сімейними обставинами, а саме, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю І групи, необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю І групи. У рапортах серед іншого вказано, що позивачем додано нотаріально завірені копії та оригінали документів, а саме: оригінал копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 : копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України дружини ОСОБА_2 ; копію РНОКПП дружини ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 А АГ № 217989 від 23.02.2023; копію пенсійного посвідчення дружини ОСОБА_2 (а.с.20-22).
Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції чинній станом на 04.05.2024) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану:
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;
Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції чинній станом на 04.06.2024, 10.06.2024) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану:
г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається   частиною дванадцятою   цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
А відповідно п. 3 частини 12 зазначеної статті військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, в  тому числі, за необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Згідно матеріалів справи позивач одружений з ОСОБА_2 (а.с.12), при цьому ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи, яка потребує постійного стороннього догляду, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 217989 від 23.02.2023 року (а.с.17), та Акту від 05.06.2024 (а.с. 19).      
З поданих позивачем рапортів вбачається, що останній не висловив бажання продовжувати військову службу.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що ні в ч. 4 ні в ч. 12 статті 26 Закону № 2232-XII не визначено на підставі яких доказів(документів)  встановлюється необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
За викладених вище обставин, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_1 наявні всі законодавчо встановлені підстави для звільнення його з військової служби через сімейні обставини під час дії воєнного стану, в зв`язку з  необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю I  групи.
Як уже зазначалось вище, військовою частиною НОМЕР_1 за результатами розгляду рапорту позивача від 04.06.2024, надано письмову відповідь від 10.07.2024 № 5697, згідно якої зазначено, що він поданий не по команді та відповідно без клопотання по суті рапорту безпосереднім командиром позивача, (що є порушенням вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пункту 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008), позивачу запропоновану усунути зазначені недоліки та звернутись з відповідним рапортом у встановленому порядку подання рапортів у Збройних Силах України (а.с.50).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з такою позицією відповідача,  тому вважав, що оскільки останній із відповідним рапортом щодо свого звільнення з військової служби зобов`язаний був звернутись до свого безпосереднього командира, то відповідно ним не дотримано процедури подання рапорту про звільнення, яка визначена Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. 
Надаючи оцінку вказаним  твердженням, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що як уже зазначалось вище з тверджень позивача в позовні заяві та апеляційній скарзі, останній 04.05.2024 подав рапорт безпосереднім командирам військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з військової служби  відповідно до вимог статті 26 Закону № 2232-XII. Про вказану обставину позивач також зазначав у поданому повторно рапорту від 10.06.2024.    
Крім того, позивач 04.06.2024 та 10.06.2024 подавав на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 рапорти про звільнення його з військової служби  відповідно до вимог статті 26 Закону № 2232-XII (а.с.20, 21).
Військовою частиною НОМЕР_1 надано письмову відповідь від 10.07.2024 № 5697 лише за результатами розгляду рапорту позивача від 04.06.2024.
Крім того, як вбачається з рапорту від 10.06.2024 (а.с.21) позивач звертаючись до командира Військової частини НОМЕР_1  зазначав, що ним подавався 04.05.2024 рапорт  про звільнення його з військової служби  безпосереднім командирам.
Згідно частини 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008).
Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (Затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Згідно з пунктом 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
У матеріалах справи відсутні заперечення чи спростування відповідача щодо поданих позивачем рапортів про звільнення з військової служби від 04.05.2024 та 10.06.2024, а судом не встановлено, що такі твердження позивача не відповідають дійсності. Крім того відповідачем не прийнято жодних рішень з приводу рапорту від 10.06.2024.       
Оскільки пунктом 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV закріплено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, то звернення позивача з наступними рапортами про звільнення з військової служби безпосередньо до командира військової частини, який наділений повноваженнями щодо прийняття рішення по суті рапорту, не є підставою відмови у прийнятті рішення по суті звернення.     
Щодо направленого позивачем 10.06.2024 Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_2 ) (а.с. 25) про звільнення з військової служби у запас, то згідно матеріалів справи встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 не підпорядковується Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Крім того Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не наділено повноваженнями щодо вирішення кадрових питань військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , включаючи питання їх звільнення з військової служби. Звільнення військовослужбовців з військової служби відноситься до компетенції командира військової частини або інших відповідних органів, передбачених законодавством. В цьому випадку - до компетенції командира військової частини НОМЕР_1 .
Більше того, військова частина НОМЕР_1 підпорядкована безпосередньо ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_5 ).
Зважаючи, на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги до  військової частини НОМЕР_1 слід задовольнити, а у задоволенні позову до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - відмовити
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи суд першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не дотримано вимог норм матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позовні вимоги задовольнити частково. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі №300/6469/24 скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо не прийняття рішення, про дострокове звільнення з військової служби у запас за сімейними обставинами старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 достроково звільнити з військової служби у запас за сімейними обставинами старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , механіка-радіо телефоніста 3 відділення командно- штабних машин радіо взводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_3 , на підставі: підпункту «г» пункту 2 частини 4; абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У задоволенні позовних вимог до  Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. Б. Заверуха