КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                            
Справа №754/8005/25	Головуючий у І інстанції: Бабайлова Л.М.	
Провадження №33/824/3788/2025	 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
01 серпня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ліндаєва О.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11червня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 11червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та за правилами ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягненняу виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Ліндаєв О.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11червня 2025 року та накласти на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4, 124 КУпАП, більш м`яке адміністративне стягнення у виді штрафу.
В обґрунтування апеляційнихвимогзазначає, що під час проголошення постанови судом першої інстанції було повідомлено ОСОБА_1 , що на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу, однак в резолютивній частині постанови зазначається про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування строком на 1 рік.
Крім цього, звертає увагу, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд зазначає, що вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.
Також просить врахувати, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомляв, що він фізично не почув момент зіткнення з іншим автомобілем, у зв`язку з чим взагалі не знав, що такий наїзд відбувся. У матеріалах справи відсутні фото пошкодженого автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , Акт огляду автомобіля відсутній, проте із наявних доказів вбачається, що внаслідок зіткнення відбулось незначне пошкодження лако-фарбового покриття іншого автомобіля. Це все вказує на те, що удар чи притирання до іншого автомобіля було дуже незначним, та водій, особливо у темний час доби та при складних погодних умовах, що створюють шум, міг дійсно не почути моменту наїзду.
Захисник стверджує, що в діях ОСОБА_1 був відсутній умисел та залишення місця ДТП з метою уникнення відповідальності.
При цьому звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія, застрахована в АТ «СГ «ТАС», а тому шкоду власнику автомобіля «Mitsubishi» буде повністю відшкодовано за рахунок страхової виплат.
Також в поданій апеляційній скарзі апелянт порушує клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що ОСОБА_1 з`явився до суду для отримання копії рішення 24 червня 2025 року, де працівники суду повідомили йому, що на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, в звязку з чим вирішив оскаржити дане рішення та заключив договір із адвокатом Ліндаєвим О.С.
Суд задовольняє клопотання захисника Ліндаєва О.С. та поновлює строк на апеляційне оскарження з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що постанова суду першої інстанції направлялась ОСОБА_1 в межах визначеного законом строку на апеляційне оскарження.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Ліндаєва О.С. на  підтримкуподаної апеляційної скарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він10.05.2025 року о 22 год. 51 хв., керуючи транспортним засобом «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , повулиціКаштановій, 12-А в місті Києві, порушив п.п. 10.9, 2.10а Правил дорожнього руху України, а саме, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів. В подальшому, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, залишив місце ДТП, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.124, 122-4 КУпАП.
Розглянувши справу у відповідності до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи про адміністративне правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, обґрунтувавши свій висновок доказами, які містяться в матеріалах провадження.
Пунктом 10.9 ПДР України, який ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
За приписами пункту2.10а ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
З наявного в матеріалах справи відеозапису з камер зовнішнього спостереження чітко вбачається, що в темну пору доби та під час негоди ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом та виїжджаю з парковки, проїжджав повз припарковані автомобілі та вчинив зіткнення з одним з них. 
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наявними в матеріалах справи доказами доводиться порушення ОСОБА_1 пп.10.9, 2.10а ПДР України, що вказує на наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП. 
Відповідно до положень ст.33 КУпАП стягнення за адміністративні правопорушення накладаються у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
Санкціями статей 124 та 122-4  КУпАП встановлено, що за вчинення даних правопорушеньпередбачено накладення стягнення у виді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на визначений строк. 
 Дійсно, як слушно звертає увагу захисник, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд зазначає, що вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, проте у резолютивні частині ухвалив рішення про накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Суд апеляційної інстанції вважає, що наведені захисником Ліндаєвим О.С.обставинина обґрунтування пом`якшення накладеного адміністративного стягнення, а саме відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, дані про особу порушника та недоведеність умислу, з урахуванням даних про особу правопорушника,є такими, що дають суду законні та достатні підстави для пом`якшення накладеного на ОСОБА_1   стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП,та стягнення, накладеного за правилами ст.36 КУпАП, до штрафу.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції, діючи у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП, вважає за необхідне змінити  постанову в частині накладеного адміністративного стягнення та пом`якшити накладене на ОСОБА_1 по ст.ст.122-4, 124 КУпАП адміністративне стягнення до штрафу в межах санкції даної норми, що буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.  
З цих підстав апеляційна скарга захисника Ліндаєва О.С. в інтересах ОСОБА_3 . 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Ліндаєва О.С. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 11червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - змінити.
Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.ст.122-4, 124 КУпАП,визначене за правилами ст.36 КУпАП, до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
В решті постанову суду залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                          І.А. Мосьондз