Справа № 465/7301/24                                Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М 
Провадження № 22-ц/811/919/25                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        28 липня 2025 року                                                         м. Львів
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 – адвоката Цап О.Р. на рішення Франківського районного суду м.Львова від 28 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей,-
ВСТАНОВИВ:

       В вересні 2024 року  ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей. 
       В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2004р.. За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.05.2022 р. шлюб між ними розірвано, Після розірвання шлюбу їй присвоїно прізвище « ОСОБА_6 ». На підставі виконавчого листа по справі № 465/10484/21 відкрито виконавче провадження №71529294 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з 30.12.2021 р. та до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що нею самостійно були понесені додаткові витрати на неповнолітніх дітей, а саме: вартість навчання сина ОСОБА_4 в репетитора з англійської мови ФОП ОСОБА_8 у розмір 46 390.00; вартість навчання сина ОСОБА_4 в комп`ютерній академії ШАГ 8000 грн.; вартість навчання сина ОСОБА_4 на підготовчих курсах з математики і української мови в НУ «Львівська Політехніка» у розмірі 970 грн.; вартість проходження онлайн-курсів «PraktykON» для підготовки до НМТ з історії України та української мови сина ОСОБА_4 в розмірі 8 640 грн.;вартість медичного обстеження ОСОБА_4 в розмірі 1144 грн. 50 коп.;вартість проведення телерентгенографії ОСОБА_4 у сумі 1085 грн. 00 коп.;вартість стоматологічних послуг в розмірі 52 450 грн. 00 коп.;вартість навчання ОСОБА_5 у школі іноземних мов «Erfolg mit uns» в розмірі 6 578 грн.00 коп.;вартість фармацевтичних засобів в розмірі 1 315 грн.00коп.;вартість ноутбука ігрового Lenovo та миші дротової ігрової у розмірі 32 398 грн. 00коп.вартість ігрового крісла Anda Seat Phantom 3 Size L Black s Gold у розмірі 9 098 грн.00 коп.;вартість іригатора Waterpk wp 660 Auarius professional E2 White в розмірі 3 599 грн. 00коп.
       Загальна вартість понесених додаткових витрат на неповнолітніх синів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 складає 171 667 грн. 50 коп., а тому з відповідача слід стягнути половину понесених додаткових витрат, яка складає 85 833 грн. 75 коп.
       Враховуючи вищевикладене, просить позовні вимоги задоволити та стягнути додаткові витрати на неповнолітніх дітей, а також витрати на професійну правничу допомогу.
       Не погоджуючись з поданим позовом, від представниці відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
       Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 28 лютого 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей відмовлено.
       Рішення суду оскаржила представник  ОСОБА_1 – адвокат Цап О.Р., подавши апеляційну скаргу. 
       Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
       Вказує, що сини проживають разом з матір`ю – ОСОБА_2 , яка самостійно займається їх вихованням.
       Позивачем самостійно були понесені додаткові витрати на неповнолітніх дітей, загальнп вартість яких складає 171 667 грн. 50 коп. Відповідач участі у таких витратах не боав, а тому з нього слід стягнути половину понесених витрат.
       Дана сума підтверджується копіями чеків, квитанцій, довідок, платіжних інструкцій та іншими доказами, які у копіях долучені до позовної заяви.
       Просить рішення Франківського районного суду м.Львова від 28 лютого 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення яким позов задоволити повністю.
       30 квітня 2025 року від представника ОСОБА_3 – адвоката Бідули Г.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01). 
       Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
       Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
       Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
       Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що вказані витрати не підлягають під поняття додаткових витратах на дітей, та позивачкою необґрунтовано якими саме особливими обставинами викликані відповідні додаткові витрати на дітей.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
       Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 листопада 2006 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .
       Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19 травня 2011 року ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .
       Постановою Львівського апеляційного суду м. Львова від 07 лютого 2023 року у справі № 465/10484/21 апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , адвоката Крупи Е.М. задоволено частково. Рішення Франківського районного суду м.Львова від 31 жовтня 2022 року змінено в частині визначення розміру аліментів. Постановлено стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 (три тисячі) грн. на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду з 30.12.2021 року та до досягнення дітьми повноліття.
       На підтвердження понесених додаткових витрат, на утримання дітей позивачкою представлено суду квитанції, платіжні інструкції, довідки на оплату за:
       навчання сина ОСОБА_4 в репетитора з англійської мови ФОП ОСОБА_8 у розмірі 46 390 грн. 00 коп., що підтверджується: квитанцією від 26.08.2024року, що підтверджує оплату навчання на суму 1 000 грн.; квитанцією від 06.08.2024року, що підтверджує оплату навчання на суму 1 500 грн.; квитанцією від 27.05.2024 року, що підтверджує оплату навчання за березень, сума операції: 2 520 грн.; платіжною інструкцією 0.0.3561195232.1 від 01.04.2024 року: сума операції: 2 520 грн.; квитанцією від 23.02.2024 року, що підтверджує оплату навчання за січень, сума операції: 1960 грн.; довідкою від 29.03.2024 року, що видана ФОП ОСОБА_8 , шо підтверджує оплату навчання протягом 2023 р. в такому розмірі: січень 1240 грн; лютий 1200 грн; березень 1800 грн; квітень 1200 грн; травень 1600 грн; червень 1000 грн; липень 1600 грн; серпень 1600 грн; вересень 2520 грн; жовтень 1960 грн; листопад 2240 грн; грудень 2000 грн., квитанція від 28.12.2023 року, що підтверджує оплату навчання за листопад 2023 р., сума операції: 2240 грн., квитанцією від 24.01.2024 року, що підтверджує оплату навчання за грудень 2023 року, сума операції: 2000 грн.; довідкою від 29.03.2023 року, що видана ФОП ОСОБА_8 і підтверджує оплату навчання протягом 2022 р. в розмірі 9610 грн. 00 коп.; довідкою від 28.12.2021 року, що видана ФОП ОСОБА_8 і підтверджує оплату навчання протягом 2021 року в розмірі 7320 грн. 00 коп.
       Навчання в комп`ютерній академії ШАГ, що підтверджується квитанцією №Х92C-2РЕ6-20НН-Р716 від 30.01.2022 року у розмірі 8 000 грн. 00 коп.
       Навчання на підготовчих курсах з математики і української мови в НУ «Львівська Політехніка», що підтверджується квитанцією №12 від 06.05.2022 року у розмірі 970 грн.
       Проходження онлайн-курсів «PraktykON» для підготовки до НМТ з історії України та української мови, що підтверджується Додатком 1 до Договору № О-0219-24 від 6 березня 2024 та квитанціями від 07.03.2024 року, 09.04.2024 року, 09.05.2024 року, у розмірі 8 640 грн. 
       Витрати пов`язані з оплатою медичних обстежень та лікування:
       медичне обстеження ОСОБА_4 в розмірі 1144 грн.50 коп., що підтверджується чеком № 26051 та Талоном на отримання результатів замовлення № 425039594 від 30.05 2022 року;
       вартість проведення телерентгенографії ОСОБА_4 , в розмірі 1085 грн., що підтверджується квитанцією №0000002062 від 14.05.2022 року (250 грн.), карткою обліку дозових навантажень пацієнта при рентгенологічних дослідженнях, квитанцією до прибуткового касового ордера № 2306 (835 грн.);
       вартість стоматологічних послуг в розмірі 52 450 грн.00 коп., що підтверджується чеками №0000001054 від 30.01.2024 року, №0000001089 від 19.02.2024 року, №0000001061 від 06.02.2024 року, №0000001205 від 16.04.2024 року, № 0000001188 від 29.03.2024 року, № 0000001369 від 24.06.2024 року, №0000000878 від 06.03.2023 року, № 0000000860 від 03.02.2023 року, № 0000000863 від 13.02.2023 року, № 0000000859 від 30.01 2023 року, № 0000001388 від 04.07.2024 року.
       Навчаня ОСОБА_5 у школі іноземних мов «Erfolg mit uns» в розмірі 6 578 грн.00 коп., що підтверджується: квитанцією від 31.05.2024 року, що підтверджує оплату навчання за квітень, травень 2024 року, сума операції: 2 028 грн.;квитанцією від 23.04.2024 року, що підтверджує оплату навчання за березень 2024 року, сума операції: 1 250 грн.;квитанцією від 22.03.2024 року, що підтверджує оплату навчання за лютий 2024 року, сума операції: 1 000 грн.;квитанцією від 22.02.2024 року, що підтверджує оплату навчання за січень, сума операції: 550 грн.;квитанцією від 08.01.2024 року, що підтверджує оплату навчання за грудень 2023 року, сума операції: 750 грн.; квитанцією від 07.12.2023 року, що підтверджує оплату навчання за листопад 2023 року, сума операції: 1 000 грн.
       Вартість фармацевтичних засобів в розмірі 1 315 грн.00 коп. що підтверджується чеком №10122 від 27.06.2024 року (610 грн.) та квитанцією №uDvBf2gD2E від 27.06.2023 року (705 грн.).
       Вартість ноутбука ігрового Lenovo та миші дротової ігрової, що підтверджується квитанцією від 29.04.2023 року у розмірі 32 398 грн. 00коп.
       Вартість ігрового крісла Anda Seat Phantom 3 Size L Black s Gold що підтверджується талоном замовлення №2934164 від 21.01.2023 року у розмірі 9 098 грн. 00 коп.
       Вартість іригатора Waterpk wp 660 Auarius professional E2 White, що підтверджується видатковою накладною № 4765 від 08 липня 2022 року в розмірі 3 599 грн. 00коп.
       Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
       Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
       Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
       Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
       За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
       Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
       При цьому СК України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.
       За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно, з метою утримання дитини.
       Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. 
       Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України).
       За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Доводи що навчання дитини не є розвитком її здібностей колегія суддів до уваги не приймає з врахуванням того, що поняття «здібність» не зводиться до знань, умінь і навичок, що є у людини, але вони забезпечують їх швидке надбання. Як і всі інші індивідуально-психологічні особливості, здібності не даються людині відразу, не є природною властивістю. Здібності кожної людини, її індивідуальні особливості є результатом її розвитку.
       Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
       Приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
       Навчання дитини з метою отримання професії не може не вважатися розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору.
       З огляду на вказане вище, витрати понесені позивачкою по оплаті за навчання синів, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дітей, отримання ними освіти, і в розумінні ст. 185СК України є додатковими.
       Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення половини вартості за навчання сина  ОСОБА_4 в репетитора з англійської мови ФОП ОСОБА_8 , навчання в комп`ютерній академії ШАГ, навчання на підготовчих курсах з математики і української мови в НУ «Львівська Політехніка», проходження онлайн-курсів «PraktykON» для підготовки до НМТ з історії України та української мови, навчаня ОСОБА_5  у школі іноземних мов «Erfolg mit uns» підлягають до задоволення. 
       З матеріалів справи вбачається, що за навчання сина ОСОБА_4 в репетитора з англійської мови ФОП ОСОБА_8 позивач сплатила 46 390 грн. 00 коп., за навчання в комп`ютерній академії ШАГ - 8000грн, за навчання на підготовчих курсах з математики і української мови в НУ «Львівська Політехніка» - 970 грн., за проходження онлайн-курсів «PraktykON» для підготовки до НМТ з історії України та української мови - 8 640 грн., та за навчання ОСОБА_5 у школі іноземних мов «Erfolg mit uns» в розмірі 6 578 грн.00 коп., таким чином з ОСОБА_3  підлягає до стягнення 35 289 грн.(( 46 390 + 8000+ 970+ 8640+6578)/2).
       Згідно позиції Верховного Суду, сформованій у справах №183/1679/17 від 20.03.2019, №756/4947/17-ц від 12.12.2019, №521/16268/18 від 01.04.2020, №607/12170/20 від 08.12.2021, особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як позитивними, так і негативними фактами, зокрема хворобами.
       При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого (правовий висновок Верховного Суду у справі №6-1489цс17 від 13.09.2017).
       З огляду на наведене, вимоги про стягнення додаткових витрат на обстеження, лікування та купівлю медикаментів, в розмірі 27 997 грн. ( 54 679 +1315/2) підлягають до задоволення.
       Колегія суддів також вважає що підлягає до стягнення з відповідача половина вартості ноутбука придбаного позивачем для синів сторін в розмірі 16 199 грн. (32 398 /2). 
       Загальновідомим фактом є те, що після закінчення середньої освіти для одержання можливості вступу до навчальних закладів для оволодіння професією, необхідним є складання НМТ. У зв`язку з пандемією, воєнним станом навчання часто проводиться дистанційно, що має бути технічно забезпеченим. З цією метою використовується мобільний телефон, ноутбук з відповідними характеристиками. Відтак, такі витрати судом вірно віднесено до додаткових витрат на дитину, як передбачено статтею 185 СК України.
       Як вбачається з матеріалів справи, син сторін, ОСОБА_9 навчався в комп`ютерній академії ШАГ, на даний час навчається в коледжі на спеціальності Комп`ютерна інженерія, молодший син ОСОБА_10 навчається в школі. З огляду на вищенаведене придбання ноутбука було необхідним для дітей сторін.
Проте, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на придбання ігрового крісла та іригатора не можна вважати додатковими витратами, оскільки вони не викликані особливими обставинами, відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері.
       Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
       Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.
       Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
       До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
       Оскільки в позовній заяві позивачем заявлено, що попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 15000 грн., надано акт про надання послуг №1 , рахунок та договір про надання правової допомоги колегія суддів не вбачає підстав для відмови в стягненні таких в повному обсязі.
       Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
       Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
       Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
       Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
       Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
       Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,- 
УХВАЛИВ:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Цап О.Р. – задовольнити частково.
       Рішення Франківського районного суду м.Львова від 28 лютого 2025 року - скасувати.
       Постановити нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей – задовольнити частково.
       Стягнути з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_2 1/2 суми понесених додаткових витрат на дітей в розмірі 79 485 грн.
       Стягнути з з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_2 15 000грн. витрат на надання правової допомоги.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
       Повний текст постанови складено 28 липня 2025 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.