ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 серпня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 738/2988/24
Головуючий у першій інстанції – Парфененко О. Я.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1185/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська агенція з повернення боргів",
відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Менського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

                                         У С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі по тексту – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №103950778 у  розмірі 42 330 грн, з яких:
- 10 000 грн -  сума заборгованості за основною сумою боргу; 
- 30 430 грн - сума заборгованості за відсотками;
- 1 900 грн – заборгованість за комісією.
Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту – ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №103950778, за умовами якого кредитні кошти надалися ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства.
Заявник зазначав, що підписанням цього кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Прийнявши умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та підтвердив, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 
16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
Відповідно до реєстру боржників  від 16.07.2024 до договору факторингу №16072024 від 16.07.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42 330 грн, з яких:
- 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 30 430 грн – сума заборгованості за відсотками;
- 1 900 грн – заборгованість за комісією.
Наголошував, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 

Заочним рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 17.03.2025 позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 42 330 грн заборгованості за кредитним договором №103950778 від 05.12.2021, яка складається з: 10 000 грн – заборгованості за основною сумою боргу, 30 430 грн – заборгованості за відсотками, 1 900 грн – заборгованості за комісією.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 3 028 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01.05.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовною заявою ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишено без задоволення. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів підписання відповідачем кредитного договору, а також його невід`ємних складових: правил надання грошових коштів у позику, додаткових угод, тощо. Також не надано доказів того, що ОСОБА_1 отримав такі грошові кошти у кредит, доказів перерахування йому будь-яких кредитних коштів або доказів використання таких кредитних коштів, а також про обізнаність перебування його з ТОВ «Мілоан» або з ТОВ «ФК «ЄАПБ» у будь-яких правовідносинах, у тому числі і щодо отримання кредитних коштів. 
Заявник зазначає, що розрахунки заборгованості за кредитним договором, на які посилається позивач, не є первинними документами, що підтверджують отримання кредиту, користування ним, а отже не є належними доказами існування боргу за вказаним договором. Звертає увагу суду на те, що саме виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту. 
Уважає протиправним стягнення з нього відсотків за кредитним договором у зв`язку із тим, що 05.05.2022 його було зараховано до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 і по даний час він проходить військову службу. 
Указує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору та доказів складення та доведення до відповідача оновлених графіків платежів. При цьому, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося після закінчення 29-денного строку кредитування, передбаченого кредитним договором. 
Зазначає, що відсутні докази направлення йому повідомлення про відступлення прав вимоги, а також докази вручення такого повідомлення. 

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, як законне та обґрунтоване, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що кредитний договір було підписано позичальником за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор було направлено позичальнику на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту НОМЕР_2 (даний номер телефону в апеляційній скарзі зазначено як особистий номер телефону ОСОБА_1 ). Одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства після чого позичальник натиснув кнопку «Так», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після чого товариством перераховано грошові кошти на банківську карту № НОМЕР_3 , яка самостійно визначена позичальником. 
Указує, що до суду надано платіжне доручення 36150598 від 05.12.2021, призначення платежу: кошти згідно договору 103950778, яке є підтвердженням перерахування коштів позивачу. 
Наголошує, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих ОСОБА_1 на його банківську карту, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації щодо отримання відповідачем кредитної карти та докази про строк її дії, адже це є банківською таємницею.
Уважає, що ОСОБА_1 як власник карти на яку було перераховано кредитні кошти мав та має змогу власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по кредитному договору. 
Звертає увагу суду на те, що підписавши кредитний договір відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. 
Щодо відступлення прав вимоги, зазначає, що при умові неотримання повідомлення про відступлення права вимоги, відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного позикодавця, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. 
Посилається на те, що на військовій службі ОСОБА_1 перебуває з 05.05.2022, в той час як договір було укладено 05.12.2021, задовго до зарахування відповідача до лав ЗСУ. Таким чином, проценти за кредитним договором є правомірно нарахованими.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.  
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» суд першої інстанції виходив з їх доведеності. 
З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд.

Судом у справі встановлено, що 05.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про споживчий кредит №103950778. Договір підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором R88041 05.12.2021 о 21:21 (а.с. 4-8).
Згідно з п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн у валюті: українські гривні (п. 1.2 договору).
Пунктом 1.3. договору передбачено, що кредит надається строком на 29 днів з 05.12.2021 (строк кредитування).
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03.01.2022 (п. 1.4 договору).
Згідно з п. 1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6 830 грн в грошовому виразі та 69,972.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 16 830 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається не змінним та що кредитодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4. договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язання.
Комісія за надання кредиту: 1 900 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. договору).
Проценти за користування кредитом: 4 930 грн, які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. договору).
Згідно з п. 1.7. договору тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2., 2.3. цього договору.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 2.2.1 договору позичальник сплачує позикодавцю проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1.- 1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору. 
Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору (п. 2.2.2 договору).
Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного в п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової згоди позичальника.
Згідно з п. 2.3.1 договору продовження вказаного в п. 1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином. 
Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі сайт товариства) за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Положенням п. 6.1. договору передбачено, що він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п.п. 6.2. договору).
Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що: 
• він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов?язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору;
• він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками;
• на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо), зокрема позичальник підтверджує, що він не подавав до суду заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, стосовно нього відсутнє відкрите провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) та, що на момент укладення цього договору підстав передбачених Кодексом України з питань банкрутства для відкриття такого провадження не існує;
• вся інформація надана товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною;
• він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору;
• він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього договору (п. 6.3 договору). 

Цей договір, що складається з правил та індивідуальної частини (з додатками № 1 та № 2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п. 1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього договору кредитні кошти не будуть відправлені товариством та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в особистому кабінеті (п. 7.1 договору).
Крім того, матеріали справи містять графік платежів за договором про споживчий кредит 103950778 від 05.12.2021, який є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 103950778 від 05.12.2021 (а.с. 8 зворот) та паспорт споживчого кредиту № 103950778, який є додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 103950778 від 05.12.2021 (а.с. 9).
Платіжним дорученням 36150598 від 05.12.2021 підтверджується, що ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 (код НОМЕР_4 ) 10 000 грн на карту НОМЕР_5 *11, призначення платежу: кошти згідно договору 103950778 (а.с. 126).
З відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103950778 вбачається, що 05.12.2021 ОСОБА_1 надано кредит у сумі 10 000 грн, з 06.12.2021 проценти нараховувалися згідно п. 1.5.2 договору (30 днів), з 04.01.2021 по 24.02.2022 проценти нараховувалися згідно п. 1.5.32 договору (31-82 дні), з 25.02.2022 проценти не нараховувалися (а.с.128).

16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу №16072024 (а.с. 130 - 134), згідно з п. 1.1. якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та платежів, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).
Відповідно до п. 1.2. договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.
В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку № 4 до цього договору, на підстав акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 5).
Пунктом 1.6. договору передбачено, що права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників (Додаток № 2).
Згідно з п. 3.1 договору загальна сума прав вимоги, що відступається за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору.
Загальна сума прав вимоги, що відступаються за договором становить 376 173 767,21 грн. Ціна продажу за договором становить 4 978 783,66 грн (п.3.2, 3.3 договору факторингу).
Пунктом 9.8.передбачено, що до договору додаються наступні додатки, що складають його невід`ємну частину:
- додаток № 1 – форма реєстру боржників;
- додаток № 2 – форма акту приймання-передачі реєстру боржників;
- додаток № 3 – форма акту прийому передачі документації;
- додаток № 4 – форма надання інформації з реєстру боржників в електронному вигляді;
- додаток № 5 – форма акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді.
16.07.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» підписано акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024 про те, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого з урахуванням п. 1.2. договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Загальна сума заборгованості складає 376 173 767,21 грн. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 135).
Відповідно до копії Реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42 330 грн, з яких: 
- 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
- 30 430 грн – сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 
- 1 900 грн – сума заборгованості за комісією (а.с. 136-137).
З платіжної інструкції №366 від 19.07.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Мілоан» 4 978 783,66 грн за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №16072024 від 16.07.2024  (а.с. 138).
Згідно з розрахунком заборгованості, що складений позивачем, за кредитним договором №103950778 від 05.12.2021, за період з 16.07.2024 по 30.11.2024, борг відповідача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 42 330 грн, з яких:
- 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
- 30 430 грн – сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 
- 1 900 грн – сума заборгованості за комісією за надання кредиту (а.с.14).

Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 05.05.2022 №73 солдат ОСОБА_1 05.05.2022 прийняв справи та посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 109).
Згідно з копією довідки військової частини НОМЕР_7 від 01.04.2025 №1761/1239 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_7 (а.с. 110).
Перебування ОСОБА_1 з 05.05.2022 у складі ЗСУ підтверджується і копією його військового квитка серії НОМЕР_8 (а.с. 105-108).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За положеннями частини першої статті 1046  ЦК України договір позики є укладеним  з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит №103950778 від 05.12.2021 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Його підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором R88041, 05.12.2021 о 21:21.
Крім того, у договорі сторони погодили суму кредиту 10 000 грн (п. 1.2 договору), строк кредиту – 29 днів (п. 1.3 договору), процентну ставку (п. 1.5.2, 1.6 договору), умови пролонгації договору (2.3.1.1., 2.3.1.2.).
За вказаних обставин, колегія суддів уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит №103950778 від 05.12.2021 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Колегія суддів звертає увагу на те, в апеляційній скарзі заявник  посилається лише на відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт укладення спірного кредитного договору, отримання ним грошових коштів, однак заперечень що обставини укладення ним договору та отримання коштів апеляційна скарга не містить.
При цьому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 . Так, виконання кредитодавцем зобов`язання за договором підтверджується платіжним дорученням №36150598  від 05.12.2021, за яким ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 10 000 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 103950778.
Установивши факт існування між сторонами невиконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування отримання коштів ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, відповідачем не надано. Зокрема, доказів про те, що картковий рахунок, на який було перераховано кошти (473121*11) не належить ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. При цьому, відповідач не був позбавлений можливості надати інформацію з АТ КБ «Приват Банк» або про відсутність рахунку у банку, або про неотримання відповідних коштів. Таким чином, саме відповідач мав можливість надати виписку по картковому рахунку.
За будь-яке користування кредитними коштами передбачено сплату відсотків, які  встановлені в договорі та які відповідач при його підписанні добровільно погодився сплатити. Отримавши кредитні кошти, відповідач погодився сплатити відсотки за користування ними у зазначеному розмірі, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст. 1054, 1056-1 ЦК України. У даному випадку ТОВ «Мілоан» нараховано відсотки за користування кредитом протягом 82 календарних днів, тобто у строки передбачені договором, що є звичайною платою за право користування наданими кредитними коштами на визначених законодавством умовах.
При цьому помилковим є посилання відповідача на те, що кредит надається строком на 29 днів. Адже п. 2.3.1.2 встановлені умови пролонгації та  передбачено, що збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначено строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 
Відтак, з 06.12.2021 по 03.01.2022 ОСОБА_1 нараховувалися проценти за користування кредитом згідно з п. 1.5.2 договору, тобто за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту, що становить 170 грн за день (10 000 грн х 1,70%), з 04.01.2022 по 23.02.2022 включно ОСОБА_1 нараховувалися проценти за користування кредитом згідно з п. 1.6 договору, тобто за ставкою 5,00% від фактичного залишку кредиту, що становить 500 грн за день (10 000 грн х 5,00%). З 24.02.2022 проценти за користування кредитом не нараховувалися. Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 за процентами становить 30 430 грн (4 930  грн (29 днів х 170 грн) + 25 500 грн (51 день х 500 грн). 
Не беруться до уваги колегією суддів посилання заявника на те, що він є військовослужбовцем, а тому проценти за користування кредитом не підлягають стягненню, з огляду на наступне. 
Так, відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 05.05.2022 №73 солдат ОСОБА_1   05.05.2022 прийняв справи та посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Перебування ОСОБА_1 з 05.05.2022 у складі ЗСУ підтверджується копією його військового квитка серії НОМЕР_8 . 
При цьому, як вже було зазначено вище, проценти за користування кредитом ОСОБА_1 не нараховувалися з 24.02.2022. Таким чином, нарахування процентів здійснювалося до зарахування відповідача до складу ЗСУ. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 42 330 грн заборгованості за кредитним договором №103950778 від 05.12.2021, яка складається з: 10 000 грн – заборгованості за основною сумою боргу, 30 430 грн – заборгованості за відсотками, 1 900 грн – заборгованості за комісією.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.  
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання  обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за Договором про споживчий кредит №103950778 від 05.12.2021,, а саме:
- договір факторингу №16072024 від 16.07.2024, укладений ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісним кредитором ТОВ «Мілоан»;
-  Реєстр боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024;
- Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №16072024 від 16.07.2024;
- платіжну інструкцію № 366 від 19.07.2024, якою підтверджується оплата за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №16072024 від 16.07.2024.
Доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення клієнтами прав вимоги заборгованості фактору та про порядок погашення заборгованості за кредитними  договорами  матеріали справи не містять.
Проте, згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Однак всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, не погасив наявну заборгованість ні попередньому кредитору, ні новому, а тому, як правильно констатував суд першої інстанції, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає  залишенню без задоволення, а заочне рішення Менського районного суду Чернігівської області від 17.03.2024 - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

                                            У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Менського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча                                                                      О.Є. Мамонова

Судді:                                                                               Н.В. Висоцька
              
                                                                                         О.І. Онищенко