П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/18011/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Попова Оксана Гнатівна 
Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
21 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1.          Короткий зміст позовних вимог.
1.1           ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у редакції, чинній з 29.01.2020) при обчисленні йому в період з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 до вказаної постанови.
- зобов`язати Житомирський військовий інститут імені С.П. Кольова виплатити недоплачені протягом 2020-2023 років включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення та усіх виплат, обрахованих з такого грошового забезпечення, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (у редакції, чинній з 29.01.2020), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021, Законом України від 02.12.2021 №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022, Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти.
1.2          В обґрунтування позовних вимог зазначено, що здійснений Житомирським військовим інститутом імені С.П. Корольова розрахунок грошового забезпечення призвів до отримання виплат у неналежному розмірі, а тому позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення, у відповідь на яку отримав лист про відмову у здійсненні доплат.
2.          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.                     
2.1          Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України. Під час проходження військової служби перебував на фінансовому забезпеченні Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова.
2.2          Відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №744 від 18.07.2024 позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом «Б» (за станом здоров`я) відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (по стройовій частині) від 31.07.2024 №225 позивач виключений зі списку особового складу інституту, всіх видів забезпечення.
2.3          Позивач вважає, що при виключені зі списків особового складу частини за період з 29.01.2020 по 20.05.2023 (дата набрання чинності змін до постанови КМУ №704) Житомирський військовий інститут ім. С.П.Корольова нараховував та виплачував позивачу грошове забезпечення не в повному обсязі, без врахування вимог чинного законодавства.
2.4          Не погоджуючись із розміром отриманого грошового забезпечення та виплат при звільненні, позивач звернувся до начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова з заявою щодо нарахування та виплати йому належного грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, та отриманих виплат при звільненні. На звернення позивача вказаний перерахунок відповідачем не здійснено.
2.5          Позивач не погоджується із встановленими розмірами посадового окладу та окладу за військове звання у період з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно. Вважаючи такі розміри меншими за ті, що  встановлені законодавством, позивач звернувся до суду з даним позовом.
3.          Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.
3.1          Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
3.2          Суд першої інстанції послався на те, що відповідач при нарахуванні та виплаті позивачу грошового забезпечення застосував розмір прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, а не встановлений законом на 1 січня календарного року та дійшов висновку, що дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року законодавством про державний бюджет на відповідний рік, є неправомірними.
4.          Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
4.1          Відповідач просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
4.2          Як на підстави для апеляційного оскарження рішення суду відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення та помилкового висновку про відновлення раніше встановленого порядку, визначеного у Постанові КМУ № 704.
4.3          Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1.          Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1          Статтею 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
1.2          Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
1.3          Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
1.4          Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. (частина третя статті 9 Закону №2011-ХІІ).
1.5          Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова № 704), якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців. Ця постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
1.6          Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
1.7          Пунктом 6 Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (яка набрала чинності 24.02.2018 року) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких п.4 Постанови №704 викладено у новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
1.8          Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, отже п. 6 Постанови № 103 втратив чинність і у зв`язку з чим відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у редакції до внесення скасованих судом змін.
1.9          Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 “Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704”, внесені зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 та викладено у наступній редакції: “Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14”.
1.10          Апеляційний суд вважає, що з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.
1.11          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову в межах позовних вимог щодо нарахування і виплати грошового забезпечення та належних у вказаний період виплат з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням позивачу з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції. 
1.12          З метою належного захисту порушеного права позивача належним є зобов`язання відповідача провести перерахунок та доплатити позивачу з 29.01.2020 по 20.05.2023 включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (у редакції, чинній з 29.01.2020), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-IX 14.11.2019 станом на 2020 рік, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" №1082-IX від 15.12.2020 станом на 2021 рік, Законом України №1928-ІХ від 02.12.2021 "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України №2710-ІХ від 03.11.2022 "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
1.13          Щодо нарахування і виплати позивачеві компенсації втрати частини доходу, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що узгоджуються з правовим висновком ВС, та вважає, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були їй такі суми попередньо нараховані, але не виплачені. Тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму недоплаченого грошового забезпечення.
1.14          Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, та усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа “Серявін проти України”, §58, рішення від 10.02.2010).
2.          Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1          Доводи апеляційної скарги не спростовують вимог позовної заяви та висновків суду першої інстанції.
2.2          Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.3          У контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України, дана справа належить до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 цього Кодексу, судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
2.4          Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.