ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2025 р.           Справа№ 910/15998/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 

при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025
у справі № 910/15998/24 (суддя Пукас А.Ю.)
за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп»
про стягнення 334 697, 43 грн,
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» (далі - ТОВ «Ентер Сервіс Груп», відповідач) про стягнення 210 525, 28 грн авансу, сплаченого на виконання умов договору про надання послуг № 3355/КТМ-23-24 від 02.02.2024 (далі - договір), пені у розмірі 105 262, 64 грн, штрафу у розмірі 3 508, 75 грн, 3 % річних у розмірі 2 933, 55 грн, інфляційних втрат у розмірі 12 467, 21 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення п. 4.3 договору не повернув попередню оплату, у зв`язку з чим позивачем нараховано інфляційні втрати та проценти річних.
Крім того, відповідачем прострочено виконання послуг з поточного ремонту покрівлі та фасаду будівлі ЦТП за адресою: вул. Шолом-Алейхема, 7/20 в РТМ «Троєщина», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1 % від ціни договору та штраф у розмірі 5% від ціни договору.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 у справі №910/15998/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» пеню у розмірі 105  262,64 грн, штраф у розмірі 3  508,75 грн та судовий збір у розмірі 1  631,57 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази відмови позивача від договору або його розірвання, як це передбачено ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), а тому відсутні підстави для стягнення 210  525,28 грн авансу. 
Враховуючи, що судом не встановлено прострочення виконання зобов`язання з повернення попередньої оплати, то відсутні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Одночасно, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягнення пені та штрафу на підставі п. 7.2 договору є правомірними, оскільки відповідачем не виконано роботи у строк, передбачений договором.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що відповідачем не було підтверджено використання попередньої оплати для придбання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для надання послуг, а тому відповідно до п. 4.3 договору, останній зобов`язаний повернути попередню оплату з урахуванням інфляційних втрат та відсотків річних.
Крім того, апелянт зазначає, що в розумінні Закону України «Про публічні закупівлі» спірний договір, за правовою природою є договором про надання послуг, оскільки предметом договору є поточний ремонт покрівлі та фасаду будівлі, а не як помилково зазначив суд першої інстанції - договором підряду.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 у справі № 910/15998/24 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
18.04.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 у справі №910/15998/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.05.2025. Товариству з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 12.05.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15998/24.
01.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/15998/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2025 відкладено розгляд справи на 12.06.2025.
Відповідач правом, передбаченим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.
Разом із цим, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 263 ГПК України).
У судове засідання 12.06.2025 відповідач явку своїх уповноважених представників не забезпечив, про поважність причин нез`явлення в судове засідання суд не повідомив, хоча про день, місце та час був повідомлений належним чином, шляхом направлення копії ухвали суду апеляційної інстанції від 29.05.2025 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для її розгляду без заслуховування пояснень відповідача, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги без участі відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні 12.06.2025, підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
12.06.2025 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Разом із цим, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 4 статті 269 ГПК України).
З огляду на те, що скаржником оскаржується судове рішення лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів переглядає судове рішення в зазначеній частині, в межах доводів апеляційної скарги. 
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та дотримання норм процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 02.02.2024 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» (Виконавець) укладено договір надання послуг №3355/КТМ-23-24 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого, Виконавець зобов`язується надати на свій ризик та своїми силами послуги згідно ДК 021:2015:45260000-7 Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (Поточний ремонт покрівлі та фасаду будівлі ЦТП за адресою: вул. Шолом - Алейхема, 7/20 в РТМ «Троєщина» СП «Київські теплові мережі» КП «Київтеплоенерго», а Замовник - прийняти і оплатити якісно надані послуги відповідно до умов цього договору.
Ціна договору визначена договірною ціною та кошторисною документацією до неї (додаток 1 до договору), і становить 701 750,94 грн з ПДВ (п. 3.1 договору).
Відповідно до пункту 4.1 договору, Замовник впродовж 10 календарних днів від дати надсилання Виконавцю заявки на надання послуг виплачує Виконавцю попередню оплату у розмірі 30 % від ціни договору, що складає 175 437, 73 грн, крім того ПДВ 35 087, 55 грн, що загалом становить 210 525, 28 грн.
Згідно з пунктами 4.2 та 4.3. договору, сторони погодили, що попередня оплата використовується Виконавцем виключно для придбання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для надання послуг.
Виконавець протягом 40 календарних днів з дня отримання попередньої оплати-підтверджує її використання Актами КБ-2в та Довідками КБ-3. У разі несвоєчасного надання Актів КБ-2в та Довідок КБ-3 Виконавець зобов`язаний протягом 10 робочих днів повернути попередню оплату з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.
Відповідно до п. 5.1. договору, строк надання послуг: протягом 60 календарних днів з дати, зазначеної Заявником в Заявці, направленій Виконавцю, але не пізніше 29.11.2024. Заявка надається шляхом надсилання листа з електронної пошти Замовника на електронну пошту Виконавця, вказану у розділі XIV договору. Виконавець надсилає на електронну пошту Замовника вказану в Заявці, скановану копію листа про отримання заявки та підтвердження початку надання послуг з зазначеної в ній даті.
Згідно з пунктом 7.2 договору, за прострочення Виконавцем виконання будь-якого зобов`язання за цим договором Замовник має право нарахувати пеню в розмірі 0,1% від загальної ціни договору за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,5% від загальної ціни договору, а у разі здійснення попередньої оплати та/або виникнення переплати Виконавець, крім сплати штрафу, повертає на вимогу Замовника всі кошти отримані від Замовника за ненадані або неналежно надані послуги з урахуванням індексу інфляції.
Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2024 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (п.12.1 договору).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на користь відповідача сплачено 210  525,28 грн у якості попередньої оплати за договором, що підтверджується платіжною інструкцією №18684 від 02.05.2024.
На виконання умов п. 5.1 договору, 07.05.2024 позивачем направлено відповідачу на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначену у договорі, заявку на надання послуг №7.22.7/1875, відповідно до якої, днем початку надання послуг є 14.05.2024, а днем закінчення - 12.07.2024.
Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем у позовній заяві визначено 15.07.2024 днем закінчення надання послуг.
За твердженнями позивача, відповідач порушив зобов`язання з повернення попередньої оплати, яке виникло у останнього у зв`язку з непідтвердженням її використання, а також відповідачем не надано послуги у строки, передбачені договором.
16.08.2024 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 7/22.6/3612 про повернення попередньої оплати з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.
В матеріалах справи відсутня відповідь відповідача на зазначену претензію.
Оскільки станом на дату звернення до суду з позовом, відповідачем не повернуто суму авансу та не виконано умови договору, позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій за порушення строків надання послуг, а також нараховано 3 % річних та інфляційні втрати за прострочення повернення попередньої оплати.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи як окремо так і в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з підставністю доводів апеляційної скарги та наявністю підстав для скасування ухваленого судом першої інстанції рішення частково, з огляду на наступне.
Частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Суд зазначає, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст (а не назву договору). З`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з умов договору, його буквального та логічного змісту, з намірів сторін саме того договору, з приводу якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно.
Для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справи № 761/16124/15-ц та постановах Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 910/1801/21 та від 05.12.2023 у справі №910/13321/22(910/1905/23. 
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за своєю правовою природою він є договором підряду, оскільки результат його виконання є матеріалізований - виконані будівельні роботи.
Враховуючи зазначене, доводи апелянта про те, що спірний договір є договором про надання послуг, у зв`язку з чим договірні правовідносини мають регулюватися главою 63 ЦК України, відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Умовами п. 4.1 договору передбачено, що позивач впродовж 10 календарних днів від дати надсилання відповідачу заявки, виплачує останньому попередню оплату у розмірі до 30% від ціни договору.
Судом встановлено, що позивачем перераховано відповідачу попередню оплату у розмірі 210 525, 58 грн.
Крім того, договором визначені обсяги робіт, ціна таких робіт та термін, протягом якого мають бути виконані роботи, строк дії договору до 31.12.2024, який в частині проведення розрахунків діє до повного їх завершення.
Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.
Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 5.1 договору, строк надання послуг протягом 60 календарних днів з дати, зазначеної Замовником в Заявці, направленій Виконавцю, але не пізніше 29 листопада 2024 року (в залежності від того, яка дата наступить раніше).
Відповідно до заявки №7/22.7/1875 від 07.05.2024, датою початку надання послуг, яка визначена позивачем, є 14.05.2024.
Відтак, останнім днем надання послуг, враховуючи п. 5.1 договору, є 13.07.2027, яка настане раніше ніж 29.11.2024.
Листом від 16.08.2024 № 7/22.6/3612 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми попередньої оплати, у зв`язку з ненаданням послуг згідно з заявкою та непідтвердженням використання попередньої оплати у розмірі 210  525,28 грн.
Колегією суддів встановлено, що матеріали справи містять докази направлення зазначеного листа засобами поштового зв`язку на адресу для листування, яка зазначена у договорі.
Пунктами 4.1. та 4.2 договору передбачено, що попередня оплата використовується відповідачем виключно для придбання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для надання послуг. ТОВ «Ентер Сервіс Груп» протягом 40 календарних днів з дня отримання попередньої оплати, підтверджує її використання Актами КБ-2в та Довідками КБ-3. У разі несвоєчасного надання Актів КБ-2в та Довідок КБ-3 відповідач зобов`язаний протягом 10 робочих днів повернути попередню оплату з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.
Крім того, п. 7.2 договору передбачено, що у разі здійснення попередньої оплати, відповідач на вимогу позивача має повернути кошти за ненадані або неналежно надані послуги.
Апеляційний господарський суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують використання відповідачем суми попередньої оплати, а саме акти КБ-2в та довідки КБ-3.
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постановах Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 та від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17).
Колегія суддів відзначає, що зобов`язання з повернення суми попередньої оплати не пов`язано з датою закінчення строку дії договору (31.12.2024), оскільки відсутні підстави ототожнювати цю дату із строком (терміном) виконання підрядником обов`язку повернути суму попередньої оплати, який передбачено п. 4.3 договору.
З огляду на означене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача відповідно до п. 4.3 договору, виник обов`язок щодо повернення попередньої оплати.
Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення попередньої оплати, суд першої інстанції вказав, що договір станом на момент розгляду спору не розірвано, а тому умови 4.5 договору, які передбачають повернення попередньої оплати у разі розірвання договору, не можуть бути застосовані.
Водночас судом першої інстанції не враховано, що умовами договору, а саме пунктами п. 4.3 та 7.2 передбачено підстави повернення попередньої оплати, яка залежить від виконання або невиконання відповідачем робіт, а не від строку дії договору.
Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що відсутність доказів розірвання або відмови позивача від договору, виключає можливість стягнення з відповідача сплаченої попередньої оплати, є таким, що не відповідає встановленим обставинам у даній справи.
Виходячи з викладених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача попередньої оплати підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2  933,55 грн 3% річних та 12  467,21 грн інфляційних втрат за період з 26.06.2024 по 12.12.2024, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на положення зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунок інфляційних втрат та процентів річних, період їх нарахування та встановлено, що період і сума 3% річних розраховані позивачем неправильно.
Відповідно до п. 4.3 договору, виконавець протягом 40 календарних днів з дня отримання попередньої оплати-підтверджує її використання Актами КБ-2в та Довідками КБ-3. У разі несвоєчасного надання Актів КБ-2в та Довідок КБ-3 Виконавець зобов`язаний протягом 10 робочих днів повернути попередню оплату з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.
Отже, зобов`язання відповідача щодо повернення попередньої оплати виникають у разі несвоєчасного надання або ненадання Актів КБ-2в та Довідок КБ-3, які підтверджують використання попередньої оплати, після спливу 40 календарних днів, наданих для підтвердження використання попередньої оплати, та 10 робочих днів, наданих для повернення попередньої оплати у разі непідтвердження її використання.
Як уже встановлено судом раніше, 02.05.2024 позивачем перераховано відповідачу попередню оплату у розмірі 210  525,28 грн, що передує моменту направлення відповідачу заявки від 07.05.2024 з вимогами про початок виконання робіт.
На переконання колегії суддів, підтвердження використання відповідачем попередньої оплати має здійснюватися протягом 40 календарних днів від дати надіслання заявки, а не від дати отримання попередньої оплати, оскільки остання здійснена раніше.
Відтак, враховуючи 40 календарних днів та 10 робочих днів, які передбачені п. 4.3 договору, колегія суддів доходить висновку, що останнім днем повернення попередньої оплати є 28.06.2024, а тому період прострочення, за який підлягають стягненню інфляційні втрати та відсотки річних складає з 29.06.2024 по 12.12.2024
За перерахунком суду апеляційної інстанції, з використанням калькулятора Ліга-закон, сума інфляційних втрат становить 12467,21 грн, 3% річних - 2881,78 грн.
Враховуючи здійснений судом апеляційної інстанції перерахунок процентів річних, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Правомірність вирішення судом першої інстанції позовних вимог про стягнення пені та штрафу, судом апеляційної інстанції не переглядаються з огляду на межі вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 1ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведені положення законодавства, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, із прийняттям у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» про стягнення 210525,28 грн попередньої оплати, 12467,21 грн інфляційних втрат та 2881,78 грн трьох відсотків річних. 
Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» за подачу позову у розмірі 4015,74 грн, та за подачу апеляційної скарги в розмірі 6  023,62 грн
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 у справі № 910/15998/24 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 у справі № 910/15998/24 скасувати частково в частині відмови у стягненні попередньої оплати у розмірі 210  525,28 грн, 3% річних у розмірі 2  933,55 грн, інфляційних втрат у розмірі 12  467,21 грн та 1  631,57 грн судового збору.
3. В цій частині прийняти нове рішення суду у справі №910/15998/24, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» (пл. Спортивна, 1А, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 42029949) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (пл. Івана Франка, буд. 5, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 40538421) 210  525 (двісті десять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн 28 коп попередньої оплати, 2  881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн 78 коп. 3 % річних, 12  467 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят сім) грн 21 коп. інфляційних втрат, 4015 (чотири тисячі п`ятнадцять) грн 74 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 6  023 (шість тисяч двадцять три) грн 62 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. 
4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 у справі №910/15998/24 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентер Сервіс Груп» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 105  262,64 грн пені та 3  508,75 грн штрафу - залишити без змін.
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.
6. Матеріали справи 910/15998/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 286-291 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська