Справа № 944/2907/25                                 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І. М. 
Провадження № 33/811/1211/25                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника – адвоката Кравчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кравчук Світлани Олегівни на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 03 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 05 червня 2025 року о 06 год 14 хв по вул.Левада, 5 в м.Яворові Львівської області керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат огляду 0,91 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9.а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Кравчук С.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що про існування постанови ОСОБА_1 та його захиснику стало відомо лише 14.07.2025, після того як був укладений договір про надання правової допомоги.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, прийнятою унаслідок неправильного встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, та такою, що не відповідає вимогам КУпАП.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які могли б вказувати, що саме ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння перебував за кермом.
Вказує, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатами огляду на місці зупинки, відповідно працівники поліції зобов`язанні були доставати до найближчого медичного закладу для проведення огляду на став сп`яніння.
Стверджує, що не було надано копії протоколу та копії акту огляду на стан сп`яніння.
Зазначає, що до матеріалів справи додано відповідні пояснення ОСОБА_2 , але які ніяким чином не вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Вказує, що працівники поліції не роз`яснили права передбачені ст. ст. 55,56,59,63 КУ, ст. 268 КУпАП та не запропонували скористатися професійною правничою допомогою.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є годувальником сім`я, здійснює догляд за своєю матір`ю похилого віку та притягнення до відповідальності шляхом позбавлення водійських прав через правопорушення, яке працівники наче б то зафіксували, призведе до того, що ані особа, яка притягається до відповідальності, ані його сім`я не зможуть належним чином існувати.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання не з`явився. Натомість захисник – адвокат Кравчук С.О. не заперечила про розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисника – адвоката Кравчук С.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 05.06.2025 серії ЕПР1 №351741, який складено з дотриманням вимог ст.256 КпАП України, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, згідно з яким ОСОБА_1 05 червня 2025 року о 06 год 14 хв по вул.Левада, 5 в м.Яворові Львівської області керував автомобілем марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат огляду 0,91 проміле.
- роздруківкою результату тесту приладу «Драгер 6820» № 2029 від 05.06.2025 щодо проведення огляду ОСОБА_1 05.06.2025 о 06:19 год., із результатом 0,91 ‰, який підписаний особою щодо якої проведено огляд;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 0,91 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився, про що розписався;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 05.06.2025, долученими до матеріалів справи, відповідно до яких ОСОБА_3 пояснив, що оскільки ОСОБА_1 відсторонено від керування автомобілем, даним автомобілем буде керувати він;
- копією постанови серія ЕНА №4894886 від 05.06.2025, з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КпАП України, а саме за те, що 05.06.2025 о 06:14 год в м.Яворові по вул.Левада керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 з технічним несправностями, а саме: множинні тріщини переднього вітрового склав зоні роботи склоочисників та були відсутні захисні бризговики на колесах, чим порушив вимоги п.31.4.7 е ПДР;
- доданим до матеріалів справи диском із відеозаписами події, що мала місце 05.06.2025.
Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог 2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії працівників поліції, відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував. Працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 всі його процесуальні права. 
Наведені докази, в тому числі і відеозапис, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.
Долучений до протоколу відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
На твердження апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили права передбачені ст. ст. 55,56,59,63 КУ, ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.268 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Ці вимоги поліцією було виконано в повному обсязі, оскільки поліцією було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституцією України та ст.268 КУпАП, що підтверджено даними відеозапису та підписом ОСОБА_1 у відповідній графі (пункт 13) протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.2).
Статтею 55 Конституції України унормовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом.
Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Водночас, що стосується прав, передбачених ст.ст.55, 56, 59 Конституції України, то захисником – адвокатом Кравчук С.О., не зазначено, яким із наведених вище прав ОСОБА_1 бажав скористатись, але був позбавлений можливості це зробити, та, яким чином, це вплинуло на встановлення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, чи зміст, властивості доказів по справі, їх належність, допустимість або достовірність. Не встановлено такого впливу й судом апеляційної інстанції перевіркою матеріалів провадження.
При цьому, в будь-якому випадку право на відшкодування шкоди є похідним від учинених дій, прийнятих рішень і спрямоване на отримання відповідної компенсації, сатисфакції, але не має жодного впливу на правильність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що можливість реалізації прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, ОСОБА_1 було надано під час провадження в суді апеляційної інстанції, якими він і скористався в повному обсязі в спосіб, який уважав за необхідне.
Тому зазначені вище доводи апелянта є необґрунтованими та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є годувальником сім`я, здійснює догляд за своєю матір`ю похилого віку та притягнення до відповідальності шляхом позбавлення водійських прав через правопорушення, яке працівники наче б то зафіксували, призведе до того, що ані особа, яка притягається до відповідальності, ані його сім`я не зможуть належним чином існувати, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, та передбачає штраф на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння.
Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, апеляційний суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне. 
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Отже, постанова суду першої інстанції є законна і обґрунтована, підстав для її скасування в частині визнання ОСОБА_1 винним та накладення адміністративного стягнення, наведених в апеляційній скарзі захисника – адвоката Кравчук С.О., апеляційний суд не знаходить.
Водночас, відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід змінити, а саме виключити посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Кравчук Світлані Олегівні строк апеляційного оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 03 липня 2025 року. 
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кравчук Світлани Олегівни - задоволити частково. 
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 03 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити. 
Виключити з резолютивної частини постанови посилання суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.
В іншій частині постанову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк