ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
20 серпня 2025 року
м. Харків
справа № 642/25/25
провадження № 22-ц/818/3289/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Тичкової О.Ю 
суддів: Кружиліної О.А., Пилипчук Н.П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року у складі судді Пашнєва В.Г.,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.06.2012, а саме: просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набранням даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.06.2012 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з травня 2012 року. На даний час неповнолітній син мешкає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що розмір присуджених до стягнення аліментів у розмірі 500 грн на даний час не забезпечує гармонійного розвитку дитини, оскільки за тривалий час після ухвалення рішення збільшилися матеріальні потреби дитину у розвитку, навчанні та вихованні. Також позивач зазначила, що на даний час відповідач є військовослужбовцем та його грошове забезпечення складає щонайменше 20 000 грн, що свідчить про його працездатність та належний стан здоров`я, обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів від частки доходу, у відповідача немає. Позивач має право вибору способу стягнення аліментів, і, на її думку, зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище, а така зміна буде відповідати інтересам дитини. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що можливість зміни способу стягнення аліментів гарантована їй законом і здійснюється незалежно від доведення підстав для зміни розміру раніше призначених аліментів. Крім цього, суд першої інстанції мав можливість витребувати дані про дохід відповідача з військової частини, проте цього не зробив, чим не сприяв позивачу у захисті інтересів дитини. У зв`язку з цим просила витребувати з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії дані про проходження відповідачем служби у зазначеній чатсиніта довідку про його доходи.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 червня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.
Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України наступну інформацію: - Чи проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?;- Повідомити про суму отриманого ОСОБА_2 грошового забезпечення із врахуванням додаткової винагороди та інших доплат за період часу з дати зарахування його в списки особового складу військової частини до дати отримання даної ухвали.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.07.2025 № 1116, наданої на виконання ухвали апеляційного суду, ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та за період з 12 грудня 2024 року по 30 червня 2025 року ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 166 674,20 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно зі  ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом  ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя  ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до  ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
В частині першій  ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.,ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 29.05.2012.
Згідно даних постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2015 зазначене рішення пред`явлено до примусового виконання ( а.с. 7).
Відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та «Про Державний бюджет України на 2025 рік» , прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років встановлено в розмірі 3 196,00 грн. 
Отже, враховуючи норми ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на дитину від 6 до 18 років становить 1 598,00 грн.
А тому, стягнуті аліменти за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 червня 2012 року є недостатніми.
Верховний Суд звертає увагу на те, що зміна законодавцем мінімального     розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво18).
Разом з тим, у цій справі позивачка заявила, по суті, вимогу не про зміну (збільшення) розміру аліментів, а про зміну способу їх присудження, тобто зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку батька дитини.
Зазначене відповідає вимогам статей 181-184, 192 СК України. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і така практика не змінювалася та підтверджена правовим висновоком викладеним у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі № 367/10126/19.
Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову є необґрунтованими, оскільки відповідно до с. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а стягненні аліменти відповідно до рішення Ленінськогорайонного суду м. Харкова по справі № 2/2024/1152/12 від 21.06.2012 у розмірі 500.00 грн, не відповідають СК України в частині мінімально можливого розміру аліментів,   тому відсутність доказів змін майнового стану не є підставою для відмови у позові у цій частині.
Крім цього, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 09.07.2025 № 1116, наданої на виконання ухвали апеляційного суду, ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та за період з 12 грудня 2024 року по 30 червня 2025 року ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 166 674,20 грн, що свідчитт про наявність у нього постійного доходу та можливість сплачувати аліменти у заявленому у позові розмірі. 
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та ивмогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду сасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог  та зміну способу стягнутих раніше з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 на стягення аліментів у розмірі частки з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. 
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.06.2012 у справі № 2/2024/1152/12. 
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набранням даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21.06.2012 у справі № 2/2024/1152/12.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 (три тисячи двадцять вісім) грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текс судового рішення виготовлено 20 серпня 2025 року.

Головуючий                                                                         О.Ю. Тичкова

Судді                                                                                О.А. Кружиліна

Н.П. Пилипчук