Справа № 127/4690/25
Провадження № 22-ц/801/1515/2025
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк  В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року	Справа № 127/4690/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,
секретаря судового засіданні Куленко О. В.
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Горбатюка В. В. в м. Вінниця, дата складення повного судового рішення 07 травня 2025 року,-
встановив:
11 лютого 2025 року Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі- ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Кредитний договір №102917934, відповідно до яумов якого позичальник отримала 10 00 грн терміном на 30 днів зі сплатою 0,01 % в день за користування коштами. 
16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі до відповідачки в сумі 15 474,52 грн., з яких: 9 584 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 890,52 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за комісією, 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення коштів та сплати процентів належним чином не виконала, тому просив стягнути з неї заборгованість, що утворилася перед первісним кредитором.
Окрім того, 21.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі-ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір №2716928, відповідно до умов якого відповідачка отримала 15 000 грн на 360 днів зі сплатою відсотків в пільговий період 0,9 % в день, а по його закінченню – 1,99% в день.
11.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11082023, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРАУКРАЇНА» передала (відступила) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 11.08.2023 до договору, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 76 643,15грн, з яких: 15 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 61 643,15 грн - сума заборгованості за процентами, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2025 року позов задоволено: стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в загальному розмірі 92 117 (дев`яносто дві тисячі сто сімнадцять) гривень 67 копійок, з яких: за кредитним договором № 102917934 в розмірі 15 474,52 грн, за кредитним договором № 2716928 в розмірі 76 643,15 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрати на сплату судового збору в розмірі  сумі 3 028 гривень.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачка отримала в кредит грошові кошти за договором, укладеним з ТОВ «МІЛОАН» в розмірі 10 000 грн на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 0,01 % в день, а також отримала в кредит за договором , укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в розмірі 15 000 грн, терміном на 360 днів, зі сплатою в пільговий період 0,9 % в день, по його закінченню – 1,99 % в день. Свої зобов`язання за кредитними договорами відповідачка не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунках заборгованості. Право вимоги перейшло до позивача у справі ТОВ «ФК «ЄАПБ», що підтверджено відповідними договорами факторингу, а тому позовні вимоги є доведеними і підлягають задоволенню, відповідач їх не спростувала.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази перерахування їй грошових коштів, надані позивачем розрахунки є неналежними доказами, оскільки немає виписки про рух коштів і розрахунок має бути виконаний первісним кредиторами, а не позивачем у справі. Позивач не надсилав їй вимогу про дострокове погашення заборгованості за договорами, він не має права вимоги, так як її не повідомляли про заміну кредитора, а за договорами факторингу позивач не надав доказів про їх платність. Суд першої інстанції все це не врахував, а тому ухвалене у справі рішення просить скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на її користь понесені витрати на юридичну допомогу в розмірі 10 000 грн.
18 червня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в якому позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поданий ним позов обґрунтований та доведений належними доказами, відповідачка при укладенні кредитних договорів використовувала цифровий ідентифікатор, отримала кошти, на спростування розрахунку заборгованості не навела жодних важливих аргументів, не надала свого власного розрахунку. Звертає увагу, що ним подано всі наявні докази на підтвердження заборгованості, а також належним чином доведено факт переходу права вимоги. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору. Просить врахувати, що заявлений відповідачкою розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи.
Від відповідачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, 
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» будучи належним чином повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилося, будь-яких клопотань про відкладення розгляду до суду не надсилало.
За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином (ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:
1)Щодо кредитного договору №102917934 від 30.12.2021:
- 30.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №102917934 (а. с. 8-12), відповідно до п. 6 якого цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно із п.1.2 сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн.
Відповідно до п. 1.3 Кредит надається строком на 30 днів з 30.12.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.01.2022 (п.1.3, п.1.4 кредитного договору).
Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 30.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
Відповідно до п.2.1. кредитні кошти надаються TOB «Мілоан» позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
Підписанням зазначеного кредитного договору, відповідач підтвердив, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє та зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання коштів у позику. В тому числі і на умовах Фінансового кредиту Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору (п.6.3 Договору);
-Додаток № 1 до Договору – Графік платежів (а. с. 12 на звороті);
-Додаток № 2 до Договору - паспорт споживчого кредиту (а. с. 13);
- відповідно до платіжного доручення №37359961 від 30.12.2021, ТОВ перераховано суму 10 000 грн, отримувач коштів ОСОБА_1 , призначення платежу - кошти згідно договору 102917934 (а. с. 14);
- 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024, згідно умов якого TOB «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.16-17);
- відповідно до витягу з Реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу № 16072024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 102917934 в сумі 15 474,52 грн, з яких: 9 584 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 890,52 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.18-19); 
- позивачем надано відомість ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення коштів за кредитним договором № 102917934 (а.с.20, а. с. 99- 100).
2) Щодо кредитного договору №2716928 від 21.12.2021.
- 21.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2716928 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а .с. 28-24), укладення договору здійснювалось Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснювалась при вході Клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства (п. 1.1 кредитного договору).
У п. 10 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» відповідач ОСОБА_1 зазначила свої номера мобільних телефонів, а також міститься інформація про підписання електронним підписом кредитного договору ОСОБА_1 о 13:33:18 год. 21.12.2021 
Суму кредиту 15 000 грн; строк кредиту - 360 днів; порядок та умови надання кредиту; порядок обчислення процентів; порядок повернення (виплати) кредиту та сплати процентів; інші умови договору (п.1.2, п. 1.3, п.1.4, п.1.5, п.1.6 кредитного договору).
В Додатку 1 до договору відображено обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.34). Наявний також Паспорт споживчого кредиту (а.с.35) Вказані документи підписано електронним підписом С095 ОСОБА_1 21.12.2021 13:33:18 год.
-Відповідно до інформації із сервісу онлайн платежів iPay.ua, 21.12.2021 року , 13:35:04 відбулося зарахування на картку НОМЕР_1 15 000 грн (а.с.91);
-11.08.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11082023, за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а. с. 39-41);
-відповідно до витягу з реєстру боржників від 11.08.2023 до договору факторингу № 11082023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на суму 76 643,15 грн, з яких: 15 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 61 643,15грн - сума заборгованості за процентами (а. с. 42-43);
-позивачем надано розрахунок заборговансоті, виконаний первісним кредитором (а. с. 44 – 46);
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Оскільки доводи апеляційної скарги серед іншого містять твердження про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є належним позивачем, оскільки не надано доказів оплати за договорами факторингу та не повідомлено відповідачку про відступлення права вимоги, апеляційний суд насамперед дає оцінку саме цьому твердженню.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
За загальним правилом, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦКУ), проте відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Тобто договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.
Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.
Предметом договору факторингу згідно ст. 1078 ЦК України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. 
В справі що розглядається відбулося відступлення права вимоги за двома кредитними договорами:
-первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» 16 липня 2024 року уклало з ТОВ «ФК «ЄАПБ» Договір факторингу № 16072024 (а. с. 16-17), відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступає фактору за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у відповідних Реєстрах Боржників, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1.) Згідно п. 1.2 цього Договору факторингу сторони погодили, що перехід прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами відповідного Акту прийому-передачі Реєстру Боржників;
-первісний кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 11 серпня 2023 року уклало з ТОВ «ФК «ЄАПБ» Договір факторингу № 11082023 (а. с. 39-41), відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступає фактору за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у відповідних Реєстрах Боржників, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1.) Згідно п. 1.2 цього Договору факторингу сторони погодили, що перехід прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами відповідного Акту прийому-передачі Реєстру Боржників.
Тобто сторони погодили усі істотні умови відступлення прав вимоги, зміст договорів відповідає приписам статей 514 та 1078 ЦК України.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Тому твердження апеляційної скарги про те, що позивач не може вимагати повернення кредитних коштів та процентів за їх користування, - є власним тлумаченням відповідачкою приписі закону та не спростовують правильного висновку суду першої інстанції, а позивач в справі що розглядається є належним та має право вимоги до відповідачки.
Перевіряючи правильність прийнятого рішення за вимогами, що випливають із  кредитного договору від 30 грудня 2021 року № 102917934, укладеному між ТОВ «МІЛОАН» та  ОСОБА_1  (а. с. 8-12), апеляційний суд зазначає таке.
В справі що розглядається встановлено, що кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, Додатком № 1 (а. с. 11) до якого є Графік платежів (а.с.12 на звороті), Додатком № 2 – Паспорт споживчого кредиту (а.с.13). Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину:сума кредиту 10 000 грн (пункт 1.2); строк надання кредиту 30 днів, дата погашення кредиту 29 січня 2022 року (пункти 1.3, 1.4); відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 30.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Відповідно до п.2.1. зазначеного кредитного договору, кредитні кошти надаються TOB «Мілоан» позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
Усі підписані позичальником документи містять персональні дані відповідача, зокрема, її паспортні дані, ідентифікаційний код, номер мобільного телефону. 
Надане позивачем Платіжне доручення (а. с. 14) підтверджує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти в розмірі 10 000грн, маска картки 414949*67, призначення платежу: кошти за договором 102917934.
Як вбачається із заявленої позивачем вимоги та відомості про щоденні зарахування та погашення (виготовленої ТОВ «Мілоан», тобто первісним кредитором), проценти нараховані за 30 днів, тобто в межах строку кредитування, узгодженого сторонами, після відступлення права вимоги проценти новим кредитором не нараховувались, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників (а.с.19, 99).
Відтак суд першої інстанції вірно виснував про те, що факт укладення кредитного договору та виконання його з боку кредитора є доведеним, проценти нараховані вірно, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Перевіряючи правильність прийнятого рішення за вимогами, що випливають із  кредитного договору від 21 грудня 2021 року № 2716928, укладеному між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та  ОСОБА_1  (а. с. 28-34), апеляційний суд зазначає таке.
В справі що розглядається встановлено, що кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, Додатком № 1 до якого є Графік платежів (а.с.37), також електронним підписом посвідчено Паспорт споживчого кредиту (а. с. 35-36). Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину:сума кредиту 15 000 грн (пункт 1.2); строк надання кредиту 360 днів (пункт 1.3); знижена процентна ставка становить 0,9% в день та діє до 20.01.2022 року, якщо Клієнт внесе кошти, не менше першого платежу, вказаного у Графіку (4 029,75 грн), якщо ці умови не будуть виконані, процентна ставка складатиме 1,99 % в день ( пункти 1.3 – 1.4.1). Відповідно до п.2.1. зазначеного кредитного договору, кредитні кошти надаються TOB «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Усі підписані позичальником документи містять персональні дані відповідача, зокрема, її паспортні дані, ідентифікаційний код, номер мобільного телефону, номер банківської картки. 
Надана позивачем довідка платіжної системи iPay.ua (а. с. 38) підтверджує, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 21.12.2021 року перерахувало кошти в розмірі 15 000 грн, маска картки НОМЕР_2 .
Як вбачається із заявленої позивачем вимоги та розрахунку заборговансоті (а.с. 44-46, 93 - 98) (виготовлених ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», тобто первісним кредитором), проценти нараховані по 15 грудня 2022 року, тобто в межах строку кредитування, після відступлення права вимоги проценти новим кредитором не нараховувались, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників (а.с.43).
Відтак суд першої інстанції вірно виснував про те, що факт укладення кредитного договору та виконання його з боку кредитора є доведеним, проценти нараховані вірно, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Узагальнюючи по обох кредитних договорах, апеляційний суд зауважує, що і 21.12.2021, і 30.12.2021 року кошти були перераховані на картку, яку відповідачка заначила в підписаних нею електронним підписом договорах: НОМЕР_2 , банком-емітентом, який видав цю картку, є відмінний від позивача банк, тому він не має доступу до виписки про рух коштів по рахунку, а тому суд апеляційний суд наголошує, що в даній справі відповідачка, заперечуючи суму заборгованості та будучи держателем картки (що нею не заперечувалось і не спростовано), не надала інформації про рух коштів по її рахунку, тобто не спростувала доводи позивача, адже обов`язок доказування передбачає не лише обов`язок позивача довести свої вимоги, але й обов`язок відповідача спростувати такі вимоги, ( частина 1 статті 81 ЦПК України), а не лише покликатися на обов`язок позивача в доведенні. 
При цьому апеляційний суд зауважує також на суперечливу позицію відповідачки по справі: вона одночасно заперечує право позивача вимагати від неї повернення коштів через, на її думку, безпідставність відступлення права вимоги первісним кредитором, та одночасно заперечує суму заборгованості, хоча не заперечує укладення кредитного договору. Така позиція є суперечливою, оскільки особа може або заперечувати наявність кредитних зобов`язань, або ж заперечувати проти права нового кредитора вимагати їх виконання.
Оцінюючи покликання відповідача в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду, де наголошувалося, що доказом розміру заборгованості за кредитним договором є виписка про рух коштів по рахунку, а не розрахунок заборгованості, апеляційний суд зауважує, що наведені ним висновки Верховного Суду стосуються справ, де кредиторами виступали банки-емітенти, які мають і зобов`язані надати виписку про рух коштів по рахунку, а відтак ці правові позиції не є релевантними до даної справи, оскільки в справі яка розглядається грошові кошти були надані фінансовою установою шляхом перерахунку на банківську картку, емітентом якої є інша (відмінна від кредитора) банківська установа.
Посилання ОСОБА_1 на те, що позивач не здійснював заходи досудового врегулювання спору щодо стягнення кредитної заборгованості, що є самостійною підставою для відмови у позові, є непереконливими з огляду на наступне.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року (справа N 1-2/2002) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового регулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.
Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2019у справі №914/2649/17  та від 11.12.2019у  справі №465/4287/15, виснувала що обов`язкове досудове врегулювання має бути прямо та чітко встановлено у законі відповідними процесуальними нормами.
Закон України «Про споживче кредитування», який регулює правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, не містить застереження про обов`язкове досудове врегулювання спорів. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог позивачем, а відповідачка в свою чергу їх не спростувала.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін можливе, якщо суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2 не спростовують ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2024 року залишити без змін.
Вирішуючи питання судових витрат, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, понесені нею судові витрати у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді, слід залишити за нею. Доказів понесення судових витрат позивачем в апеляційній інстанції матеріали справи не містять.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 367, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                                         Т. М. Шемета

Судді                                                                                 О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало