Справа № 161/3304/24 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/920/25  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
28 липня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
       представника позивача – Велимчаниці І. І.,
       представника відповідача – Татарин В. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стянення боргу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 , поданою її представником ОСОБА_3 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2025 року, 
                                       В С Т А Н О В И В:
       В лютому 2024 року  ОСОБА_1 через свого представника адвоката Велимчаниці І. І. звернувся до суду із даним позовом.
Одночасно з подачею позовної заяви ОСОБА_1 подано клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2024 та 29.10.2024 було призначено почеркознавчу експертизу у Волинському відділенні Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
17.03.2025 до суду надійшов висновок експертизи № 4877 від 14.02.2025, у зв`язку з чим провадження у справі ухвалою від 18.03.2025 було поновлено.
       В ході розгляду справи 28 травня 2025 року представник позивача заявив клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, вказавши, що не всі вільні зразки підпису ОСОБА_2 були досліджені та описані експертом у висновку експерта №4877 від 14 лютого 2025 року. Просив доручити її проведення судовим експертам Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2025 року призначено у даній цивільній справі повторну судову почеркознавчу експертизу.
На вирішення експертизи поставлено наступні запитання:
1.Чи належить підпис на розписці від 17 липня 2023 року особисто ОСОБА_4 чи іншій особі?
2.Чи написано дату повернення коштів на розписці від 17 липня 2023 року особисто ОСОБА_5 чи іншою особою?
3.Чи написано суму коштів (95541,34) на розписці від 17 липня 2023 року особисто ОСОБА_5 чи іншою особою?
Проведення експертизи доручено експертам Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивих висновків або відмову від виконання покладених на них обов`язків.
Направлено на експертизу матеріали цивільної справи №161/3304/24.
Надано в розпорядження експертів вільні та експериментальні зразки почерку, цифрового письма ОСОБА_2 .
Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 . 
Встановлено строк проведення експертизи до 60 календарних днів з дня отримання ухвали. Роз`яснено сторонам наслідки, передбачені ч.1 ст.109 ЦПК України. Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.
Не погодившись із даною ухвалою суду, відповідача ОСОБА_2 через свого представника адвоката Татарин В. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що позивач, заявляючи клопотання про призначення у справі повторної експертизи, в жоден спосіб не обґрунтував доцільність її призначення щодо нового питання, яке не було досліджено при первинній експертизі, зважаючи, що попередньо він його не ставив у своєму клопотанні. Зазначала, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що існують обгрунтовані сумніви в правильності висновку експертизи, оскільки документи, надані на дослідження експерту в якості вільних зразків підпису ОСОБА_2 , не були досліджені та описані експертом під час проведення судової почеркознавчої експертизи, що могло вплинути на висновок експерта. Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що експерт ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомила, що всі вільні зразки підпису відповідачки були нею досліджені і у висновку як додатки відображено їх частково в ілюстративних таблицях для наглядного підтвердження візуальної різниці підписів. Жодних доказів чи даних, що експерт не дослідила усі матеріали, які надані їй судом, або, що є інші дані по висновках, ніж ті, що зазначені експертом, матеріали справи не містять. Позивачем не зазначено будь-якої норми, яку б порушила експерт у ході проведення експертизи. З посиланням на науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень апелянт вказує, що експерт має право сам визначити достатність та кількість наданих йому зразків для проведення експертизи, а також здійснює оцінку наданих зразків почерку і підписів, встановлює розбіжності за загальними та особливими ознаками, збіги загальних і окремих ознак відповідно до зразків, які дають можливість чітко це описати. З огляду на це вважає, що відсутні підстави, визначені ч. 2 ст. 113 ЦПК України, для призначення у справі повторної експертизи.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_7 в інтересах позивача ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін. Покликається на те, що під час проведення почеркознавчої експертизи №4877 від 14 лютого 2025 року експерт не врахувала вільні зразки підпису ОСОБА_2 , не описала їх у своєму висновку, а тому це є підставою для оскарження висновку експерта та призначення повторної почеркознавчої експертизи для проведення іншому експерту. Вважає, що вимоги щодо об`єктивності, повноти і всебічності проігноровано експертом , що надає підстави для сумніву зі сторони позивача у правильності висновку та наявності істотних порушень норм закону.
В судовому засіданні представник відповідача Татарин В. М. апеляційну скаргу підтримала з доводів, наведених у ній, та просила її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_7 заперечив апеляційну скаргу та просив відмовити в її задоволенні, вказуючи на обґрунтованість та законність оскаржуваної ухвали суду.
Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що документи, надані на дослідження експерту в якості вільних зразків підпису ОСОБА_2 , не були описані експертом під час проведення первинної судової почеркознавчої експертизи (висновок №4877 від 14.02.2025), що могло вплинути на висновок експерта, а тому існують обґрунтовані сумніви в її правильності.
Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, із порушенням норм процесуального і матеріального права.
Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з нормами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема такими засобами, як висновками експертів.
Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.1-3 ст. 102 ЦПК).
Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно із ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Положеннями статті 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.
Отже, проведення повторної експертизи можливе у випадку, коли: 1) висновок експерта недостатньо обґрунтований; 2) висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи. Таким чином, повторна експертиза за клопотанням сторони може призначатися судом не в будь-якому випадку, коли сторона буде вважати це необхідним, зокрема, якщо не погоджується зі змістом висновку, а лише за наявності передбачених законом умов, із яких формується предмет дослідження судом при розгляді клопотання про призначення експертизи.
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Недодержання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року справі № 910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17.
З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики.
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який оформлено розпискою від 17 липня 2023 року, згідно з якою відповідачка зобов`язалась повернути грошові кошти в розмірі 95 541,34 грн у строк до 31 грудня 2023 року. 
Факт укладення даного правочину та оформлення розписки відповідачка ОСОБА_2 заперечує та вказує, що про її існування вона ніколи не знала. У зв`язку з цим вона не заперечувала проти призначення почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2023 року судом було призначено почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта було поставлено визначені позивачем у його позові та підтримані в подальших клопотаннях два питання: чи належить підпис на розписці від 17.07.2023 відповідачці ОСОБА_2 та чи написано дату повернення коштів на розписці особисто ОСОБА_2 .?
З висновку експерта № 4877 від 14.02.2025 вбачається, що підпис від імені ОСОБА_8 на розписці від 17.07.2023 року виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою. Дата повернення коштів (цифровий запис «31.12.23р.») на розписці від 17.07.2023 року виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою. (а.с.147-156).
Після вивчення висновку експертизи представник  ОСОБА_7 в суді вказував, що не всі вільні зразки підпису ОСОБА_2 були досліджені та описані експертом, а тому просив призначити повторну експертизу іншому експерту, додавши до переліку питання, яке не було ним заявлено у клопотанні щодо призначення первісної експертизи: чи написано суму коштів (95541,34) на розписці від 17 липня 2023 року особисто ОСОБА_2 чи іншою особою?
Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які  визначають порядок призначення та проведення судових експертиз і експертних досліджень, що здійснюються судовими експертами державних спеціалізованих установ та іншими фахівцями, а також встановлюють вимоги до оформлення висновків експертів.
Відповідно до п. 1.2.13. Інструкції експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.
Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.
Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
Пунктом 1.4. Інструкції встановлено, що під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.
Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.
Згідно із п. 3.2 Інструкції до експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта) або інші документи, які відповідно до законодавства є підставою для проведення експертизи (дослідження), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та за клопотанням експерта - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).
Відповідно до п. 4.12. Інструкції висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).  
У вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, перелік об`єктів, що підлягають дослідженню, та зразків (у разі надходження); відомості про надані матеріали (у тому числі вид (назва) матеріалів (документів) та кількість аркушів); нормативні акти, методики, рекомендована науково-технічна та довідкова література з Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30 липня 2010 року № 1722/5, інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань, за правилами бібліографічного опису, із зазначенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз, який ведеться відповідно до Порядку ведення Реєстру методик проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 жовтня 2008 року № 1666/5. 
У п.4.13. Інструкції встановлено, що у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.
Дослідницька частина повинна включати: відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування; посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них; експертну оцінку результатів дослідження. Опис процесу застосовування інструментальних методів дослідження та проведення експертних експериментів можуть обмежуватись викладенням кінцевих результатів. У зазначених випадках графіки, діаграми, таблиці, матеріали експертних експериментів мають зберігатись у наглядових експертних провадженнях і на вимогу органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), можуть надаватись їм для ознайомлення.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
Методика дослідження підписів передбачає аналіз вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку і підписів. Вільні зразки - це записи, виконані особою до відкриття провадження у справі і не пов`язані з її обставинами. Для дослідження підпису необхідно надати достатню кількість вільних зразків, щоб експерт міг виявити індивідуальні ознаки почерку.
Як видно із матеріалів справи, судом було витребувано за клопотанням сторін і надано на експертизу 22 документи із вільними зразками почерку, які описані у висновку, а також відібрано у відповідачки в судовому засіданні необхідну кількість експериментальних зразків.
Як вбачається із звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 19 червня 2025 року, в ході допиту судом експерта ОСОБА_6 остання пояснила, що судом було надано для експертизи достатню кількість зразків почерку, вона належним чином виконала всі вимоги ухвали суду, без порушень процесуального закону, та зазначила, що всі зразки підпису, в тому числі і вільні, були нею досліджені, було їх порівняно з експериментальними, однак у висновку про всі зразки не зазначено, оскільки відображено лише спільні характерні ознаки, розбіжності у вільних та експериментальних зразках не було виявлено, а тому вони й не описувались, оскільки опису підлягають лише випадки, коли виявлено ознаки перекручування чи неспівпадіння. У додатках до висновку відображені ілюстративні таблиці для наглядного порівняння візуальної різниці підписів та зазначення усіх виявлених елементів. Проте, жодними нормативними документами не вимагається такі таблиці додавати щодо кожного наданого для експертизи зразка. Вказувала, що нею досліджено всі без виключення надані як порівняльний матеріал зразки підписів ОСОБА_2 , а саме вільні, умовно-вільні зразки почерку та експериментальні підписів і цифрового письма громадянки ОСОБА_2 і дано категоричний і повний висновок з питань, які були поставлені судом.
Також при дослідженні висновку експерта судом апеляційної інстанції встановлено, що доводи апелянта про те, що експертом не досліджено та не описано жодного із вільних зразків почерку, спростовуються, оскільки із ілюстративних таблиць вбачається, що як мінімум на 10 ілюстраціях показані частини із наданих на експертизу документів з вільними зразками почерку відповідачки. 
Разом з тим, з аналізу змісту вказаних вимог процесуального закону, який регламентує можливість призначення саме повторної експертизи, та досліджених матеріалів справи, у взаємозв`язку із наведеними представником позивача підставами вбачається, що вони вказують на відсутність сумнівів у необґрунтованості та правильності висновку експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №4877 від 14 лютого 2025 року, оскільки експертом Гуменюк С. Ф. були належним чином виконані всі вимоги закону та процедури виконання і проведення експертних досліджень у даній сфері. 
Вказаним експертним висновком надано однозначні та чіткі відповіді на всі поставлені перед експертом питання, висновок відповідає вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.
Таким чином, твердження позивача про те, що в нього є сумніви щодо висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи документів, є необґрунтованими.
Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо поставлення на вирішення експерту при проведенні повторної судової почеркознавчої експертизи нового питання, яке не було заявлене позивачем в переліку питань первинної експертизи, як ініціатором клопотання, що є порушенням порядку призначення повторної експертизи.
Належних доказів того, що висновок експерта є неповним, неясним, неправильним або недостатньо обґрунтованим, не надано, а тому висновок суду першої інстанції про призначення повторної експертизи у справі є таким, що не відповідає закону.
За встановлених обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для призначення повторної судової почеркознавчої експертизи в даній справі.
Оскільки висновки суду першої інстанції про необхідність призначення повторної експертизи та визначення нової експертної установи для її проведення зроблені з порушенням норм процесуального права, то відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду.
Згідно із ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак вона підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , подану її представником Татарин Вікторією Миколаївною, задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2025 року в цій справі скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді