Справа № 161/17069/22 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/610/25  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 червня 2025 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Бовчалюк З. А., Матвійчук Л. В.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представників відповідачів ОСОБА_3 , Руденко В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 Інтернет», про спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2025 року,
                                           В С Т А Н О В И В:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що 19 жовтня 2021 року по телебаченню в ефірі програми «ТСН тиждень» на загальнонаціональному телеканалі «1+1» вийшов сюжет «На межі», який стосувався наявних судових справ між ним та ОСББ «Явір 2011». Так у вказаному відеосюжеті висвітлювалися наслідки розгляду його апеляційної скарги Волинським апеляційним судом 03 червня 2021 року, а саме у відеосюжеті було відтворено інтерв`ю, запис якого здійснений після судового засідання 03 червня 2021 року, під час якого адвокатом Бондаруком Ю.А., по відношенню до нього, було озвучено вислів наступного змісту: «Він шкоднік, натуральний шкоднік. Для нього це спосіб заробітку, він вже викачав з ОСББ, не знаю, навєрно тисяч шістдесят». Вказаними висловлюваннями адвокатом Бондаруком Ю.А. було поширено інформацію щодо нього, яка є неправдивою, порушує його честь та гідність, завдає шкоди його діловій репутації.
Також позивач зазначав, що відповідач голова правління ОСББ «Явір 2011» ОСОБА_5 повідомила журналісту ОСОБА_6 , а останній з її слів озвучив вислів наступного змісту «…на судовий збір та адвоката ОСББ витратило понад 200 тисяч гривень.». Також відповідач ОСОБА_5 повідомила, «що за ці гроші на сьогоднішній день можна було зробити два шикарні ремонти в під`їздах.», а щодо ініційованих ним судових справ зазначила «Я вважаю, що це тероризм, який має на меті заробіток». 
Вказані вислови та зміст інтерв`ю спрямовані на формування негативної думки соціуму відносно нього та являється недостовірною інформацією.
Крім того, позивач зазначав, що на момент підготовки сюжету журналістами телеканалу «1+1» ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2021 року було зобов`язано СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області внести відомості до ЄРДР про можливе вчинення посадовими особами ОСББ «Явір 2011» злочину, передбаченого ст. 191 КК України. На виконання ухвали суду зареєстроване кримінальне провадження за ч.1 ст. 191 КК України та здійснюється досудове розслідування. Копії ухвал, рішень, постанов та інші документи ним були надані журналістам, які готували даний сюжет.
Вважаючи зазначену вище інформацію, поширену відповідачами щодо нього, недостовірною та такою, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію, позивач просив суд: 
- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену і розповсюджену адвокатом Бондаруком Ю. А. по відношенню до ОСОБА_1 «Він шкоднік, натуральний шкоднік. Для нього це спосіб заробітку, він вже викачав з ОСББ, не знаю, навєрно тисяч шістьдесят»;
- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену і розповсюджену ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_1 : «…це тероризм, який має на меті заробіток»;
- визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену і розповсюджену телерадіокомпанією «Студія 1+1» про накладений арешт на квартиру ОСОБА_1 та наявність у 2021 році щодо ОСОБА_1 зареєстрованого кримінального провадження;
- зобов`язати ТзОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили в ефірі Телеканалу «Телерадіокомпанія 1+1 у програмі «ТСН» шляхом оголошення резолютивної частини рішення суду;
- стягнути з відповідачів в рівних частинах на свою користь 30000 грн на відшкодування моральної шкоди;
- вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , вважаючи рішення незаконним і необґрунтованим та таким, що прийняте судом з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позову, не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки поширена відповідачами через телерадіокомпанію «Студія 1+1» інформація є недостовірною принижує його честь, гідність, ділову репутацію та завдає йому моральної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТзОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у розглядуваній ним справі поширена відповідачами відносно позивача інформація, враховуючи контекст і характер застосованих мовних засобів та стилістичних прийомів, є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню, і це є підставою для відмови у позові.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що 19 жовтня 2021 року в ефірі програми «ТСН тиждень» на загальнонаціональному телеканалі «1+1» вийшов сюжет «На межі» про триваючі судові процеси між позивачем ОСОБА_1 та ОСББ «Явір 2011». Зокрема у сюжеті висвітлювалися наслідки розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . Волинським апеляційним судом у цивільній справі, яка розглядалась 03 червня 2021 року. Після цього судового засідання адвокатом Бондаруком Ю.А., щодо позивача ОСОБА_1 у виступі на телеканалі було озвучено інформацію наступного змісту: «Він шкоднік, натуральний шкоднік. Для нього це спосіб заробітку, він вже викачав з ОСББ, не знаю, навєрно тисяч шістьдесят», а саме поширено інформацію, яку позивач вважає недостовірною.
Також у вищезазначеному сюжеті телеканалу голова правління ОСББ відповідач ОСОБА_5 повідомила журналісту ОСОБА_6 , а останній озвучив, інформацію про те, що «…на судовий збір та адвоката ОСББ витратило понад 200 тисяч гривень.» і «що за ці гроші на сьогоднішній день можна було зробити два шикарні ремонти в під`їздах.» Крім того щодо ініційованих позивачем судових справ остання сказала: «Я вважаю, що це тероризм, який має на меті заробіток». 
Також, з наведених позивачем і приєднаних до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що місцевими судами загальної та господарської юрисдикції Волинської області неодноразово вирішувалися господарські і цивільні спори за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Явір 2011», які були переглянуті Північно-західним апеляційним господарським судом та Волинським апеляційним судом (т. 1 а.с. 26 – 31, 36 – 57). 
З висновку судового експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 26 грудня 2023 року №СЕ19/103-23/5964-ЛД вбачається, що:
-  висловлювання «Він шкоднік, натуральний шкоднік. Для нього це спосіб заробітку , він вже викачав з ОСББ, незнаю, навєрно тисяч шістьдесят» - оцінне судження;
- висловлювання «Просто Я вважаю, на сьогоднішній момент, що це тероризм, який має на меті заробіток» - оцінне судження;
- висловлювання «Виявляється, квартира була під арештом через кримінальну справу. Ймовірно чоловік не хотів на камеру світити майно» складається з двох речень, перше з яких («Виявляється, квартира була під арештом через кримінальну справу») є твердженням, а друге (Ймовірно чоловік не хотів на камеру світити майно) - оцінним судженням (т. 1 а.с. 234-241).
У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження 12-110гс19)).
Під поширенням інформації необхідно розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, а саме такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 381/2767/19, від 20 грудня 2021 року у справі № 134/55/19, від 28 червня 2022 року у справі № 723/4697/20, від 31 серпня 2023 року у справі   № 486/2152/21.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Lingens v. Austria» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У цій справі ЄСПЛ вказав, що «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».
У пункті 39 рішення ЄСПЛ від 28 березня  2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню, і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.
Отже, встановивши зазначені вище фактичні обставини справи та застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного обґрунтованого висновку про те, що поширена відповідачами інформація є оціночними судженнями авторів, про що свідчать використані відповідачами мовностилістичні засоби, є їх особистою думкою та критикою, яка ґрунтується на особистих припущеннях та не містить фактичних даних, які можна перевірити на істинність.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване позивачем рішення відповідає вимогам закону.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого ним рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд
                                               У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді