УХВАЛА
 
11 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 495/12830/23
провадження № 61-5954св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за  заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білгород-Дністровський відділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,  за касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іоніцой-Доценко Олег Павлович, на постанову Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року,
 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 
від 08 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є батьками заявника ОСОБА_1 , на території України у період з грудня 1978 року по лютий 1982 року.
Постановою Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року, апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
08 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іоніцой-Доценко О. П. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року (повний текст складено 18 квітня 2025 року), в якій в порядку статті 406 ЦПК України викладено заперечення проти ухвали Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скаргаподана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 4 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтовані тим, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19, у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17, від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц, від 17 травня 2022 року у справі № 127/26354/20, від 12 жовтня 2022 року у справі №640/11452/19, від 26 жовтня 2022 року у справі № 523/15253/18, від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21, від 14 лютого 2024 року у справі № 759/24584/21, від 08 травня 2024 року у справі № 753/19773/21, від 03 жовтня 2024 року у справі № 160/20841/23, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а також - встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Ухвалою ВерховногоСуду у складіколегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
 
28 травня 2025 року справа № 495/12830/23 надійшла до Верховного Суду.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
 
Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справа розглядатиметься колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною п`ятою статті 279, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білгород-Дністровський відділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,  призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Судді:                                                                                       О. М. Осіян 
 
О. В. Білоконь
 
Н. Ю. Сакара