ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1914/25 Справа № 932/5174/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 липня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Бур`янського А.В. на постанову Шевченківського районного суду м.Дніпра від 02 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.163-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,        

за участю:
захисника                                        Бур`янського А.В., 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Шевченківського районного суду м.Дніпра від 02 червня 2025 року ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ТОВ «СКЛО-ТРЕЙД», розташованого за адресою: м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд.147, допустила порушення, що виразилося у несвоєчасному поданні до установи банку платіжного доручення на перерахування узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року (від 20.02.2025 року №9038303979) граничний термін сплати 03.03.2025 року (станом на 04.03.2024 року заборгованість по даній декларації склала 8952,04 грн.) відповідно, що спричинило виникнення податкового боргу, чим порушено вимоги п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, що підтверджено актом з питання дотримання строків подання платіжних доручень до установ банків на перерахування належної до сплати суми узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про наявність оскаржуваної постанови сторона захисту дізналася лише 10 червня 2025 року, по суті просить скасувати вказану постанову суду та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 в даному випадку не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, оскільки остання ніколи не працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «СКЛО-ТРЕЙД», а до 26 червня 2020 року займала посаду генерального директора ТОВ «СКЛО-ТРЕЙД», однак була звільнена у зв`язку із виходом на пенсію. На переконання сторони захисту матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.163-2 КУпАП, та вказані обставини підтверджуються двома постановами Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, які були постановлені по аналогічним справам стосовно ОСОБА_1 . 
       Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 02 червня 2025 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 19 червня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та з текстом оскаржуваної постанови захисник ознайомився 10 червня 2025 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні. 
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-2 КУпАП суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону.
За ч.1 ст. 163-2 КУпАП відповідальність настає за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Стаття 12 КУпАП визначає загального суб`єкта адміністративного правопорушення. Відповідно до норм цієї статті загальним суб`єктом адміністративного правопорушення, тобто особою, яка підлягає адміністративній відповідальності за цим Кодексом за стандартних умов, є фізична осудна особа, яка на момент вчинення адміністративного правопорушення досягла шістнадцятирічного віку.
Також виокремлюється спеціальний та особливий суб`єкт адміністративного правопорушення, статус якого набувають фізичні осудні особи, які досягли певного віку і володіють спеціальними (кваліфікуючими ознаками), що визначають їх роль порушника в тих чи інших складах адміністративних правопорушень, передбачених конкретними статтями Особливої частини КУпАП.
Тобто суб`єктом правопорушення за ч.1 ст. 163-2 КУпАП є спеціальний суб`єкт (керівники та інші посадові особи підприємств, установ, організацій, зокрема головні бухгалтери).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, і як встановив суд першої інстанції, що ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером ТОВ «СКЛО-ТРЕЙД», розташованого за адресою: м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд.147, допустила порушення, що виразилося у несвоєчасному поданні до установи банку платіжного доручення на перерахування узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року (від 20.02.2025 року №9038303979) граничний термін сплати 03.03.2025 року (станом на 04.03.2024 року заборгованість по даній декларації склала 8952,04 грн.) відповідно, що спричинило виникнення податкового боргу, чим порушено вимоги п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, що підтверджено актом з питання дотримання строків подання платіжних доручень до установ банків на перерахування належної до сплати суми узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Проте під час апеляційного перегляду встановлено, що з 26 червня 2020 року ОСОБА_1 не є посадовою особою підприємства у зв`язку зі звільненням останньої з посади генерального директора ТОВ «СКЛО-ТРЕЙД».
Відомостей про призначення ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера ТОВ «СКЛО-ТРЕЙД», матеріали справи не містять.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції були залишені поза увагою обставини, які мають суттєве значення для прийняття рішення по справі, а саме, що в період часу, який інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не була посадовою особою ТОВ «СКЛО-ТРЕЙД», в даному випадку не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, а тому постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Зважаю також на застосування загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
За вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В Україні діє принцип презумпції невинуватості. Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Таким чином, з огляду на те, що винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Бур`янському А.В. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Дніпра від 02 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Бур`янського А.В. — задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м.Дніпра від 02 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот