КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №758/838/25                                                                                  Головуючий у І інстанції - Казмиренко Л.В.
апеляційне провадження №33/824/3481/2025                                        Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
23 червня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П. переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року, якою 
 
                                                                          ОСОБА_1 ,
                                                                         ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
  який проживає за адресою: 
  АДРЕСА_1 ,
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,  -    
 
установив:
         
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №853878 від 31 грудня 2024 року водій ОСОБА_1 31 грудня 2024 року о 23 год 30 хв в м. Києві по вул. Л. Українки, 28, керував легковим низькошвидкісним електричним транспортним засобом GET, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук.  
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Не погоджуючись із зазначеною постановою Конюшко Д.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 керував самокатом з двигуном потужністю понад 3КВ, навпроти, електросамокат був взятий в короткочасну оренду в компанії «JET», і згідно з відповіддю оператора цієї компанії - використовується в оренді електросмокат ОКАІ 400, який має потужність двигуна до 1КВ (номінальна потужність 0,35 кВт та пікова потужність 0,835 кВт).
Таким чином, ОСОБА_1 не мав обов`язку, щодо проведення перевірки на стан алкогольного сп`яніння, а сам протокол є незаконним.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник Конюшко Д.Б. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомили.
Представник Подільської окружної прокуратури м. Києва в суде засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Таким чином, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 31 грудня 2024 року о 23 год 30 хв ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Л. Українки, 28, керував легковим низькошвидкісним електричним транспортним засобом GET, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук.  
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 категорично відмовився.
ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим, вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовуються сукупністю доказів, зібраних у даній у справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 853878 від 31 грудня 2024 року; направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 31 грудня 2024 року, у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук; довідкою поліцейської В2Р3Б3П1 з ОПБ УПП у м. Києві ДПП Л. Васечко, згідно якої відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та елетричних транспортних засобів» із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-ІХ від 30.06.2023 року, електричний транспортний засіб, оснащений виключно електричним тяговим двигуном та системою акумулювання електричної енергії, яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела енергії являється транспортним засобом; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, що містяться на диску «DVD+R».
Відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння,   ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не є водієм в розумінні  ПДР України, а тому на нього не поширюються вимоги п. 2.5 ПДР і, відповідно, у нього не виникало обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до диспозиції та санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальності за вказаною статтею підлягають особи, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння, а також особи, які керують транспортним засобом та які відмовились від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає різні види стягнень за вказаною статтею, які можуть бути накладені на водіїв та на інших осіб. Тобто, до відповідальності за вказаною статтею можуть бути притягнуті не лише водії транспортних засобів (в розумінні положень п.1.10 ПДР), а і інші особи, які керують транспортним засобом незалежно від наявності в такої особи посвідчення водія.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», електричний колісний транспортний засіб - це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що  транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Постановою Верховного Суду від 15 березня 2023 у справі №127/5920/22 визначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сеґвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна.
Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу, у розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху.
Враховуючи, що  ОСОБА_1  керував транспортним засобом - електросамокатом в стані алкогольного сп`яніння, у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції,  що міститьсяв матеріалах справи,  ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечує, що вживав алкоголь і не знав, що електросамокат є транспортним засобом. В подальшому пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовляється, працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, як убачається із фабули протоколу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Обставина щодо відмови від проходження огляду, яка є самостійною підставою для притягнення до відповідальності, не спростована.
Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дії працівників поліції, які складали протокол, не визнано протиправними у передбачений законом спосіб.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувались 31 грудня 2024 року за участю ОСОБА_1 .
Відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами Конюшка Д.Б. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , який заперечив вину  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. 
Доводи апеляційної скарги, про те, що в матеріалах справи відсутні докази винуватостіОСОБА_1 , а також наявність вини, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, насамперед відеозаписом з бодікамери поліцейського.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.  
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційнускаргу Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                                               К.П. Приходько