ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Коморний О.І..

01 вересня 2025 року	Львів	Справа № 380/16557/24 пров. № А/857/23755/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення   Львівського окружного адміністративного суду   від 09 травня 2025 року   у справі № 380/16557/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції     про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
01.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати акт №255/12 за формою Н-1 (НПВ) від 02.07.2024р. розслідування нещасного випадку, який стався 24.10.2021р.;
- зобов`язати повторно провести об`єктивне розслідування нещасного випадку, що стався 24 жовтня 2021 із інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №2 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , та з урахуванням висновків суду скласти за  результатами акт за формою ПВ (Н-1/ПВ).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.05.2025р. позов задоволено. 
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.05.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в Управлінні патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.
24.10.2021р. близько 03:50 год., перебуваючи при виконанні службових обов`язків (після доставлення громадянина ОСОБА_2 до лікарні та під час написання рапорту поблизу службового автомобіля), ОСОБА_1 зазнав раптового нападу з боку вказаного громадянина, який завдав йому удару рукою в голову. 
Внаслідок нападу ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, садна надбрівної ділянки зліва, що підтверджується медичними документами.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 07.12.2021р. №152 до ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушення вимог п.1,п.2 ч.1 ст.18 закону України «Про національну поліцію», п.2 ст.3 Дисциплінарного статуту, п.п. 1 п.3.1 розділу 3 Посадової інструкції, абз.2,3 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016р. № 1179, п.2 розділу 7 п.2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису, засобів фото-кінозйомки, відеозапису, затвердженої накази МВС України від 18.12.2018р. № 1026 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження за недотримання порядку застосування портативного відеореєстратора (на момент нападу відеореєстратор був вимкнений).
10.10.2023р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/25870/21, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу №152 від 07.12.2021р. відмовлено.
24.10.2021р. за фактом нещасного випадку проведено первинне розслідування та складено акт №175/12 від 10.04.2023р., в якому нещасний випадок визнано не пов`язаним з виконанням службових обов`язків через вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
04.03.2024р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/11413/23, яке залишене без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024р. позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд  визнав протиправним та скасував акт розслідування нещасного випадку №175/12 від 10.04.2023р.
Одночасно, суд зобов`язав Департамент патрульної поліції провести повторне розслідування нещасного випадку від 24.10.2021р. з урахуванням висновків суду.
У мотивувальній частині рішення у справі №380/11413/23 суд, зокрема, зазначив: " цей факт (невикористання відеореєстратора) не має безпосереднього відношення до отримання ОСОБА_1 травми, оскільки пристрій лише фіксує подію та не міг убезпечити позивача від отримання травми. Обставини події відповідач підтвердив під час проведення службового розслідування та розслідування нещасного випадку. Тобто, відсутність відеозапису цієї події на портативний відеореєстратор позивача не була перешкодою для об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку та встановлення фактичних обставин події. 
Тому, наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, який не перебуває в причиннному зв`язку з отриманими позивачем травмами, не може бути єдиною підставою для висновку про те, що нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. 
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновків, що розслідування нещасного випадку   проведене без урахування усіх обставин події, що зумовило неправильні висновки за результатами такого розслідування, відображені у акті розслідуванні."
ч.4 ст.78 КАС України чітко визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З метою виконання рішення суду, що набрало законної сили, Департамент патрульної поліції провів повторне розслідування, за результатами якого складено новий акт №255/12 за формою Н-1 (НПВ) від 02 липня 2024 року (затверджений 03.07.2024р.). 
У п.7, п.8 цього акта, як обставина, за якої стався нещасний випадок, зазначено: "учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є дисциплінарним проступком". "Нещасний випадок, що стався із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків".
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст.22 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992р. № 2694-XII передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.
ч.1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII  передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно ст.60 Закону України "Про Національну поліцію", проходження служби в поліції регулюється цим  Законом  та іншими нормативно правовими актами.
В силу ст.22 Закону України "Про охорону праці", абз. 10 п.2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, з метою встановлення єдиного порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, Міністерство внутрішніх справ України прийняв наказ від 05 жовтня 2020 року №705, яким затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими.
Цей Порядок визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України.
За визначенням пункту 3 розділу І Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими нещасний випадок - це отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.
п.4 розділу І Порядку встановлено, що розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими розслідування проводиться в разі настання нещасного випадку, у тому числі про який своєчасно не повідомлено керівника органу (підрозділу) поліції.
Відповідно до п.3, п.4 розділу ІІ Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.
п.7 розділу ІІ Порядку визначено, що розслідування та ведення обліку нещасних випадків до складу комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку не може входити прямий керівник потерпілого поліцейського, який організовував та контролював його службову діяльність під час виконання обов`язків, що призвели до настання нещасного випадку в період проходження служби.
Відповідно до п.4 розділу Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків визначено, що за результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1).
Положеннями п.7 розділу ІІІ Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків визначено, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є: 1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених  Законом України "Про Національну поліцію", здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час; 2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених  Законом України "Про Національну поліцію", унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.
Згідно п.8 розділу ІІІ Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків встановлено, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є: 1) діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених  Законом України "Про Національну поліцію"; 2) навмисне спричинення потерпілим поліцейським тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, що доведений судом); 3) учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком; 4) учинення дій під час несення служби потерпілим поліцейським у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за наявності медичного висновку).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, як роботодавця, що ключовим у цій справі є питання застосування висновків суду, викладених у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2024р. у справі №380/11413/23, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
ч.1 ст.370 КАС України, встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
У рішенні у справі №380/11413/23 суд надав оцінку доводам відповідача щодо впливу дисциплінарного проступку ОСОБА_1 (невикористання відеореєстратора) на кваліфікацію нещасного випадку. 
Колегія суддів звертає увагу апелянта на обставини, які встановлені в рішенні суду та залишені поза увагою Департаменту патрульної поліції, що при проведенні повторного розслідування щодо нещасного випадку встановлено, а саме:
-факт невикористання відеореєстратора не має безпосереднього відношення до отримання травми;
-пристрій лише фіксує подію і не міг убезпечити позивача;
-відсутність відеозапису не була перешкодою для об`єктивного розслідування та встановлення обставин;
-дисциплінарний проступок не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з отриманими травмами;
-наявність такого проступку не може бути єдиною підставою для висновку, що нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.
Ці висновки суду, що набрали законної сили, мали преюдиційне значення та були обов`язковими для Департаменту патрульної поліції при проведенні повторного розслідування нещасного випадку.
Із змісту оскаржуваного акта №255/12 від 02.07.2024р., чітко видно, що  Департамент патрульної поліції фактично проігнорував обов`язкові висновки суду у справі №380/11413/23. 
Колегія суддів наголошує, що формальне покликання  відповідача на пп.3 п.8 Розділу ІІІ Порядку №705 без урахування встановленої судом відсутності причинно-наслідкового зв`язку між проступком і травмою є неправильним застосуванням норми права та свідчить про невиконання рішення суду по суті. 
Сам по собі факт вчинення дисциплінарного проступку, який жодним чином не сприяв настанню нещасного випадку (нападу та отриманню травми) і не вплинув на його тяжкість, не може автоматично кваліфікувати нещасний випадок як не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, якщо всі інші обставини (отримання травми під час патрулювання, реагування на виклик, від агресивної особи) свідчать про зворотне.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що такий підхід Департаменту патрульної поліції свідчить про формальне, а не реальне виконання рішення суду, що є неприпустимим та порушує право ОСОБА_1 на ефективний судовий захист, гарантоване ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.55 Конституції України.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу апелянта на ст.129 -1 Конституції України де чітко передбачено, що Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Покликання апелянта на практику апеляційних судів в інших справах не може бути взято до уваги, оскільки у цій конкретній ситуації існують висновки суду у справі №380/11413/23 за участю тих самих сторін, які набрали законної сили та мають преюдиційне значення саме щодо обставин справи, зокрема щодо оцінки впливу конкретного дисциплінарного проступку на кваліфікацію нещасного випадку.
Оскільки суд у справі №380/11413/23 вже встановив, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків, а єдина підстава, на яку покликався в оскаржувану акті Департамент патрульної поліції для кваліфікації випадку як не пов`язаного зі службою (дисциплінарний проступок), визнана судом такою, що не має причинно-наслідкового зв`язку з травмою. Тому, при новому розслідуванні суб`єкт владних повноважень в особі Департаменту патрульної поліції зобов`язаний врахувати ці висновки та кваліфікувати нещасний випадок як такий, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків, та скласти відповідний акт за формою ПВ (Н-1/ПВ), якщо під час розслідування не будуть встановлені інші, раніше не досліджені обставини, передбачені п.8 Розділу ІІІ Порядку №705.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Департаменту патрульної поліції діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також,  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення, а Рішення   Львівського окружного адміністративного суду   від 09 травня 2025 року   у справі № 380/16557/24- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель