ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2025 р.                                   Справа№ 927/1159/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Євсікова О.О. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА"                
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025
у справі № 927/1159/24 (суддя Фесюра М.В.)
за позовом Ніжинської міської ради Чернігівської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА"                
про  стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ: 
19.12.2024 до Господарського суду Чернігівської області від Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі - позивач; Ніжинська МР) надійшла позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА"  (надалі - відповідач; ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА") 112 626,87 грн заборгованості з орендної плати за період з 01.01.22 по 30.11.24.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди землі від 28.04.2015 в частині сплати орендної плати.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" на користь Ніжинської міської ради  на рахунок: ГУК у Чернігівській обл./тг м. Ніжин (18010900), код 37972475,                                                         р/р UА978999980334179815000025707, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) заборгованість з орендної плати у розмірі 112  626,87 грн. Стягнуто з ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Приймаючи рішення у даній справі місцевий господарський суд зазначив, що оскільки відповідач, у порушення вимог статей  525,  526 ЦК України  та  статті 193 ГК України, грошові зобов`язання належно не виконав, орендну плату за користування земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,4926 га за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140 на якій розміщене належне йому на праві власності нерухоме майно, за адресою: м. Ніжин, вул. Гребінки, 24, не сплатив у спірному періоді, позов підлягає задоволенню.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1159/24 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Ніжинській міській раді до ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" про стягнення 112 626, 87 грн та 2 422,40 грн судового збору.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарським судом Чернігівської області мали місце: порушення норм матеріального та процесуального права; неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийняв судове рішення про стягнення заборгованості з орендної плати за землю без залучення до участі у справі Ніжинської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Чернігівській області (контролюючого органу) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА». Адже, на думку скаржника, необхідність залучення до участі у справі вказаних осіб має істотне значення для вирішення спору оскільки згідно з інформацією з електронного кабінету платника податків - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» своєчасно і у повному обсязі здійснювало сплату орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140 і у нього відсутня будь-яка заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.01.22 по 30.11.24. В свою чергу, саме на податкові органи покладено функції контролю за правильністю нарахування та повнотою сплати до бюджету орендної плати за землю.
Відповідач вказує, що за доводами позивача, ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" у період з 01.01.22 по 30.11.24 було зобов`язане сплатити орендну плату до бюджету громади за користування земельною ділянкою в розмірі 112 626,87 грн а саме: 10 172,44 грн з 01.01.22 по 28.02.22 (2034 487,26 грн*3%/12 місяців*2 місяці); 61 034,62 грн з 01.01.2023 по 31.12.23 (2034 487,26 грн*3%/12 місяців); 41 419,81 грн з 01.01.24 по 30.11.24 (3497331,81 грн*3%/12 місяців*11 місяці). На думку відповідача, розмір орендної плати за користування земельною ділянкою позивачем розрахована не правильно. Вказана обставина підтверджується поданими ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ НІЖИНКА» до контролюючого податкового органу податковими деклараціями з податку на землю (орендна плата за земельні ділянки). ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА», у порядку передбаченому чинним податковим законодавством, здійснило подання податкових декларацій з податку на землю (орендна плата за земельні ділянки). Вказані податкові декларації були прийняті контролюючим податковим органом без зауважень щодо правильності розрахунку орендної плати. Згідно з поданими ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» податковими деклараціями з податку на землю (орендна плата за земельні ділянки), нарахування орендної плати складали: 38 859,83 грн за 2021 рік; 7 124,30 грн за 2022 рік згідно з уточненою декларацією; 47 661,58 грн за 2023 рік; 45 917,96 грн за 11 місяців 2024 року згідно з уточненою декларацією, оскільки позивач здійснював розрахунок за цей період (50 092,32 грн (за 2024 рік згідно з уточненою декларацією)/12 місяців*11 місяці). Відповідно, у період з 01.01.22 по 30.11.24 належна до сплати бюджету громади за користування земельною ділянкою орендна плата становить 100 703,84 грн (7 124,30 грн + 47 661,58 грн + 45 917,96 грн). В наведеному скаржник звернув увагу, що навіть приймаючи для розрахунку завищену позивачем суму орендної плати до бюджету громади за користування земельною ділянкою, надмірно сплаченої - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» суми орендної плати станом на 2021 рік у розмірі 177 920,94 грн достатньо для погашення розрахованої позивачем за період з 01.01.22 по 30.11.24 суми заборгованості в розмірі 112 626,87 грн та нарахованої за 2021 рік орендної плати у розмірі 38 859,83 грн. Так, з  урахуванням всіх належних до сплати сум, станом на 30.11.2024 у ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» залишається надмірно сплачена сума орендної плати у розмірі 29 434,24 грн (177 920,94 грн  - 112 626,87 грн - 38 859,83 грн). Згідно з скріншотом з електронного кабінету за 2025 рік у ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» відсутня будь яка заборгованість зі сплати орендної плати за користування в період 2024 - 2025 роки земельною ділянкою за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140. У 2025 році, у зв`язку з зарахуванням у повному обсязі надмірно сплачених сум орендної плати - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» розпочало сплату орендної плати за землю. Вказана обставина підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 03.03.2025.
Підсумовуючи наведені обставини апелянт акцентує, що задоволення позовних вимог до ТОВ «Швейно-взуттєва фабрика «ВЕСНЯНКА» не призведе до збільшення надходжень до бюджету громади суми орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 112 626,87 грн, оскільки в цьому випадку з бюджету громади буде необхідно повернути суми орендної плати надмірно сплаченої - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» в розмірі не менш, ніж 112 626,87 грн. Водночас, задоволення позовних вимог до ТОВ «Швейно-взуттєва фабрика «ВЕСНЯНКА» в розмірі 112 626,87 грн, призведе до виникнення права зворотної вимоги (регресу) до Ніжинської міської ради Чернігівської області у розмірі стягнутої заборгованості в сумі не менш, ніж 112 626,87 грн.
Також скаржником долучено до апеляційної скарги нові докази, а саме: скріншоти з електронного кабінету платника податків - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» за 2021 рік, за 2022 рік, за 2023 рік, за 2024 рік, за 2025 рік; податкові декларації платника: за 2021 рік, за 2022 рік; уточнену податкову декларацію за 2022 рік; податкову декларацію за 2023 рік; податкову декларацію за 2024 рік; уточнену податкову декларацію за 2024 рік; податкову декларацію за 2025 рік; квитанцію до платіжної інструкції                       № ПН519 від 03.03.2025; висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 122 від 30.01.2024.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025, апеляційна скарга відповідача у справі                             № 927/1159/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1159/24. Зупинено дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі                              № 927/1159/24. Справу № 927/1159/24 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа від 11.04.2025 до електронних кабінетів останніх.
09.04.2025 на адресу апеляційного господарського суду, через підсистему «Електронний суд», від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Ніжинська МР просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої твердження позивач обґрунтовує тим, що скаржник не надає жодних платіжних документів на підтвердження розміру сплаченої у 2016-2024 роках орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7410400000:04:001:0140, крім податкових декларацій, які не відображають розміру сплаченої до бюджету орендної плати. Таким чином, систематична недоплата орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:04:001:0140 - відповідачем у цій справі орендної плати, має наслідком недоотримання міським бюджетом плати за користування майном громади. Крім того, Ніжинська міська рада взяла до уваги той факт, що договір оренди землі від 28.04.2015 не містить прямих заборон щодо можливості внесення орендної плати третьою особою замість орендаря, а саме ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» (код ЄДРПОУ 00310114) замість ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" (відповідача у справі № 927/1159/24). А тому, Ніжинська міська рада враховувала при розрахунку заборгованості ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" сплачені ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» кошти (54  756,82 грн).
Окремо позивач зазначив,що судова справа № 927/1159/24 не впливає на права Головного управління ДПС у Чернігівській області (контролюючого органу) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА».
Додатково Ніжинська МР вважає, що позовна заява з доданими до неї документами та уся кореспонденція Господарським судом Чернігівської області направлялася на юридичну адресу апелянта, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та відповідно є офіційною. Відтак, неотримання скаржником документів, які направлялися Ніжинською міською радою та судом 1-ої інстанції на належну адресу відповідача, не може бути підставою для прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на підставі ч. 3 ст. 269 ГПК України.
З огляду на викладені позивачем обставини, останнім долучено до  відзиву нові докази, зокрема, копію листа ГУ ДПС у Чернігівській області від 20.03.2025 № 1413/5/25-01-04-01-03. 
11.04.2025 апелянтом подано клопотання про долучення нових доказів, а саме копій: витягу з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» з бюджетом та сплати єдиного внеску станом на 13.03.2025; скріншоту з електронного кабінету ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА»; квитанції № 2 за березень 2025 року. 
18.04.2025 на адресу апеляційного господарського суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.
За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Щодо поданих апелянтом та позивачем нових доказів, колегія суддів зазначає, що статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.
Згідно з частинами 1-3 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 статті 80 ГПК України).
У розумінні наведених положень докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.
У свою чергу, статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі надавати оцінку вказаним доказам під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, оскільки наведені у них обставини не були відомі суду першої інстанції під час розгляду справи по суті, а отже не можуть впливати на оцінку законності чи обґрунтованості рішення.
Тому, долучені сторонами нові докази, а саме копії: скріншоту з електронного кабінету платника податків - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» за 2025 рік; податкової декларації за 2025 рік; квитанції до платіжної інструкції № ПН519 від 03.03.2025, листа ГУ ДПС у Чернігівській області від 20.03.2025 № 1413/5/25-01-04-01-03, витягу з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» з бюджетом та сплати єдиного внеску станом на 13.03.2025, скріншоту з електронного кабінету ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА», квитанції № 2 за березень 2025 року не приймаються апеляційним господарським судом до уваги на стадії апеляційного перегляду цієї справи.
Крім того колегія суддів вказує, що така обставина, як необхідність подання нових доказів у суді апеляційної інстанції на спростування позиції іншої сторони, викладеної у позовній заяві чи у відзиві, не може бути визнана поважною причиною неподання доказів у встановлений процесуальний строк.
Судова колегія враховує, що судом першої інстанції в процесуальному порядку було повідомлено відповідача про відкриття провадження у справі та її судовий розгляд, що підтверджується наявними у справі поштовими повідомленнями.
Крім того,  за змістом  ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 24.12.24 у справі                    № 927/1159/24 про відкриття провадження у справі, в якій відповідачу було запропоновано відповідно до  ст. 165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі: надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, була оприлюднена 26.12.2024 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/124019571), тобто усі учасники справи, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до реєстру, мали можливість ознайомитися зі змістом вказаної ухвали.
Відтак, з часу відкриття судом першої інстанції провадження у цій справі та до моменту прийняття оскаржуваного рішення відповідач не був обмежений в праві ознайомлюватися з матеріалами справи та, за необхідності, подати додаткові докази.
З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, а неотримання поштової кореспонденції учасником справи не залежить від волевиявлення суду. 
Щодо посилання апелянта у апеляційній скарзі на обставини необізнаності про позовне провадження у справі № 927/1159/24 через неможливість отримання поштової кореспонденції директором ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" з огляду на особливості його фізичного стану та отримання ним соціальної послуги від фізичної особи, яка надає соціальні послуги, а також внаслідок періодичного обмеження доступу до державних реєстрів, в тому числі Єдиного державного реєстру судових рішень, як поважних причин пропуску неподання відповідачем відповідних доказів до суду першої інстанції, то колегією суддів оцінюються критично. Враховуючи при цьому, що фізична особа, яка надає соціальні послуги з догляду не обмежена в вправі на отримання поштової кореспонденції, надісланій особі, яка потребує догляду.    
Відтак, долучені скаржником нові докази, а саме копії: скріншотів з електронного кабінету платника податків - ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» за 2021 рік, за 2022 рік, за 2023 рік, за 2024 рік, податкових декларацій платника: за 2021 рік, за 2022 рік; уточненої податкової декларації за 2022 рік; податкових декларацій за 2023 рік, за 2024 рік; уточненої податкової декларації за 2024 рік; висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 122 від 30.01.2024 не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги на стадії апеляційного перегляду цієї справи. 
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 28.04.2015 між Ніжинською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» (орендар) укладений договір оренди землі (далі -  Договір).
Відповідно до п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних, підсобних, і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі промислового значення) на підставі рішення № 5-66/2015 шістдесят шостої сесії шостого скликання Ніжинської міської ради від 23.04.2015 у м. Ніжині, вул. Гребінки, 24.
В оренду передається земельна ділянка за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140, площею 0,4926 га. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна  нежитлові будівлі (пункти 2, 3 Договору).
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, розташованої в оціночному районі становить 2 03 4487,26 грн (п. 5 Договору).
Договір укладений терміном до 30.10.2062 (п. 8. Договору).
Сторони в пунктах 9, 11 Договору погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один календарний місяць.
Обчислення розміру орендної плати за землю комунальної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та визначених законодавством коефіцієнтів, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься в терміни, визначені  Податковим кодексом України, а саме статтею 288.7 на відповідний розрахунковий рахунок.
Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджене документами; в інших випадках, передбачених законом (п. 13 Договору).
Земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (розміщення нежитлової будівлі промислового значення). Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (п.п. 15, 16. Договору).
28.01.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване речове право оренди за Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» (запис № 13110511) щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7410400000:04:001:0140. Строк дії речового права  до 30.10.2062; підстава  договір оренди землі від 28.04.15 б/н.
08.06.2016 на підставі розподільчого акта (балансу), виданого 10.09.2015 та акта, виданого 14.10.2015, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу                 Бойко Л.Л. було зареєстровано на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю  "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" (код ЄДРПОУ 40023856) 11/20 часток нерухомого майна площею 1  096,0 кв.м. за адресою: м.Ніжин, вул. Гребінки, 24 (номер відомостей про речове право 14921542).
22.06.2016 на підставі розподільчого акта (балансу), виданого 10.09.2015 та акта, виданого 14.10.2015, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу                Бойко Л.Л. було зареєстровано на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю  "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" (код ЄДРПОУ 40023856) 9/20 часток нерухомого майна площею 851,90 кв.м. за адресою: м. Ніжин, вул. Гребінки, 24 (номер відомостей про речове право 15127586).
Таким чином, починаючи з 08.06.16 та 22.06.16 до Товариства з обмеженою відповідальністю  "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА", як нового власника нерухомого майна (1  096,0 кв.м + 851,90 кв.м = 1947,9 кв. м), розміщеного на земельній ділянці площею 0,4926 га за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140, перейшов правовий статус орендаря за договором оренди землі від 28.04.2015 б/н, а тому останній зобов`язаний був сплачувати орендну плату за користування цією земельною ділянкою.
У межах даного спору позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати за договором оренди землі від 28.04.15 б/н, за період з 01.01.2022 по 30.11.2024.
Згідно з витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140, нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2024 році становила: 3 497 331,81 грн.
Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140, станом на 22.08.2024 цільове призначення  11.02. - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель  землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
За доводами позивача, враховуючи умови пунктів 9, 11 Договору, відповідач, у період з 01.01.22 по 30.11.24, зобов`язаний був сплатити орендну плату до бюджету громади за користування земельною ділянкою в розмірі 112  626,87 грн, а саме: з 01.01.22 по 28.02.22  10  172,44 грн (2034 487,26 грн*3%/12 місяців*2 місяці), з 01.01.2023 по 31.12.23  61  034,62 грн (2034 487,26 грн*3%/12 місяців), з 01.01.24 по 30.11.24  41  419,81 грн (3497331,81 грн*3%/12 місяців*11 місяці).
Згідно з листом Фінансового управління Ніжинської міської ради (№ 383 від 11.12.24) Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" у періоди з 01.01.2022 по 10.12.2024 плату за землю (земельний податок/орендну плату) до бюджету Ніжинської міської територіальної громади не сплачувало.
За інформацією Фінансового управління Ніжинської міської ради (лист від 10.12.24 № 378) ТОВ  «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» (попередній власник нерухомого майна  комплексу нежитлових будівель розміщених на земельній ділянці за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140) за період за 2022 рік та 2023 рік не сплачувало до бюджету громади орендну плату за договором оренди землі від 28.04.2015.
13.11.2024 Ніжинська міська рада направила на юридичну адресу Товариству з обмеженою відповідальністю  "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення претензію № 01.1-24/1782 від 13.11.2024 з вимогою погасити наявний борг за договором оренди землі від 28.04.2015 б/н за період з 01.01.22 до 31.10.2024. До претензії додані копії витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 11.11.24 № НВ-9953221662024, договору оренди землі від 28.04.15.
За трекінгом з офіційного сайту АТ «Укрпошта» станом на 10.12.2024 поштове відправлення за № 1660000060414 перебуває у статусі «прибуло до відділення».
Заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140 за період з 01.01.2022 по 30.11.2024 у розмірі 112  626,87 грн відповідачем до бюджету громади не сплачена.
З огляду на вказані фактичні обставини цієї справи колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Судова колегія зазначає, що укладений Договір за своїм змістом та правовою природою є договором оренди землі.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України  «Про оренду землі»  відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються  Земельним кодексом України,  ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За приписами статті 1 Закону України  «Про оренду землі»  оренда землі  це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі  це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку в володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У відповідності до статті 93 ЗК України  право оренди земельної ділянки  це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 21 Закону України  «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю  це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до  Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачене договором оренди.
Відповідно до п.  288.1. статті 288 Податкового кодексу України  підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей  285 - 287  цього розділу (п.  288.7. статті 288 ПК України).
Згідно п.  287.1. статті 287 ПК України  власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
За п. 287.6. цієї статті при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене в податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.  287.3. статті 287 ПК України).
Відповідно до положень частин 3, 4  статті 334 ЦК України  право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
За частиною 1  статті 377 ЦК України  (в редакції чинній станом на 17.08.11, на момент придбання відповідачем нерухомого майна, розміщеного на вказаній земельній ділянці) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частинами 1, 2, 6  статті 120 ЗК України  (в редакції чинній станом на 17.08.11) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває в власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача.
Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.
За змістом частини 3 статті 7 Закону України  «Про оренду землі»  (в редакції чинній станом на 17.08.11) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
В подальшому  Законами № 1174-ІХ від 02.02.2021  та  № 1720-ІХ від 08.09.2021  до перелічених статей  ЦК України,  ЗК України  та Закону України  «Про оренду землі»  внесені зміни, якими доповнений зміст указаних норм.
За ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Колегія суддів акцентує, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення в цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за  чинним договором оренди, а не в порядку повторного надання земельної ділянки,  тобто має місце заміна сторони в зобов`язанні, і що після відчуження об`єктів нерухомості продавці нерухомості не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості.
Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 у справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17, від 06.03.2019 у справі № 914/2687/17, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.
Тобто особа, яка набула право власності на це нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, в тому ж обсязі та на умовах, як і в попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуте право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі № 908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18, від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19.
Таким чином, після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі в відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки.
Отже, починаючи з 08.06.16 та 22.06.16 (з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці) у  Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" автоматично виникло право користування (оренди) земельною ділянкою  площею 0,4926 га за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140. Договір оренди землі, укладений 28.04.15 між Ніжинською міською радою та ТОВ  «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА», не припинив дію в цілому, натомість, 08.06.16 та 22.06.16, відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме орендаря, з ТОВ  «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА»  на Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА".
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.
Стаття 629 ЦК України  передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1  статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Судова колегія констатує, що відповідачем, як фактичним орендарем, орендна плата за користування земельною ділянкою за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140 за період з 01.01.2022 по 30.11.2024 у розмірі 112  626,87 грн до бюджету громади не сплачена.
Тобто, відповідач у період з 01.01.22 по 30.11.24 не виконав належним чином умови договору оренди землі від 28.04.15 в частині сплати 112  626,87 грн орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,4926 га за кадастровим номером 7410400000:04:001:0140, на якій розміщене належне йому нерухоме майно, - комплекс нежитлових будівель загальною площею 1947,9 кв. м за адресою: м. Ніжин, вул. Гребінки, 24.
Отже, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає вмотивованими висновки місцевого господарського суду про правомірність нарахування та стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою комунальної форми власності за договором оренди землі від 28.04.2015 б/н, за період з 01.01.2022 по 30.11.2024 у сумі 112  626,87 грн. 
В свою чергу, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності у ТОВ "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА" будь-якої заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.01.22 по 30.11.24.
В частині аргументів скаржника про порушення судом приписів процесуального права внаслідок незалучення до участі у справі Ніжинської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Чернігівській області (контролюючого органу) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА», то колегія суддів зазначає, що за ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що Ніжинська державна податкова інспекція Головного управління ДПС у Чернігівській області не є стороною договору оренди землі від 28.04.2015, а тому не має прав та обов`язків перед Ніжинською міською радою та ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА» в контексті даного спору.
Щодо незалучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА», то як вже акцентувалось вище, з червня 2016 року останнє не є стороною договору оренди землі від 28.04.2015, оскільки фактичним орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА", а відтак справа № 927/1159/24 не впливає на права та обов`язки ТОВ «Виробниче швейно-взуттєве об`єднання «ДІСІ-НІЖИНКА».
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що у цій постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Відповідно до  статті 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
За висновками колегії суддів, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарським судом Чернігівської області мали місце: порушення норм матеріального та процесуального права; неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі                № 927/1159/24 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів  статті 277 ГПК України  не вбачається.
Апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків місцевого господарського суду.
В свою чергу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в спростування викладених скаржником в апеляційні скарзі доводів в цілому.
Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на  скаржника (відповідача у справі).
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -            
        
                                                  УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА"  на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі                                № 927/1159/24 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1159/24 ? залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Швейно-взуттєва фабрика "ВЕСНЯНКА".
4. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2025 у справі № 927/1159/24. 
5. Справу № 927/1159/24 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                О.О. Євсіков