ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2025 р. 	Справа № 520/1800/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 (суддя Бабаєв А.І.; м. Харків) по справі № 520/1800/25
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неврахуванні до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування з 01.06.1992 по 20.12.1994, з 18.02.2002 по 17.01.2005, з 01.02.2005 по 31.01.2006, з 12.10.2016 по 09.01.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.06.1992 по 20.12.1994, з 18.02.2002 по 17.01.2005, з 01.02.2005 по 31.01.2006, з 12.10.2016 по 09.01.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неврахуванні до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування з 01.06.1992 по 20.12.1994, з 18.02.2002 по 17.01.2005, з 01.02.2005 по 31.01.2006, з 12.10.2016 по 09.01.2024.
Рішенням від 29 квітня 2025 року Харківський окружний адміністративний суд задовольнив позов ОСОБА_1 .
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неврахуванні до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування з 01.06.1992 по 20.12.1994, з 18.02.2002 по 17.01.2005, з 01.02.2005 по 31.01.2006, з 12.10.2016 по 09.01.2024.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в органах місцевого самоврядування з 01.06.1992 по 20.12.1994, з 18.02.2002 по 17.01.2005, з 01.02.2005 по 31.01.2006, з 12.10.2016 по 09.01.2024.
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року по справі № 520/1800/25 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ до 04.07.2001 року, тобто по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». До вказаної дати, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 року №239, посади працівників місцевих рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців. Вказує, що періоди роботи з 18.02.2002 року по 17.01.2005 року, з 01.02.2005 року по 31.01.2006 року та з 12.10.2016 року по 09.01.2024 року не зараховано до стажу державної служби, оскільки позивачка в ці періоди не займала посади, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області направлено листа від 12.12.2024 року № 2000-0308-9/216556 до головних управлінь Пенсійного фонду України в Київській та Сумській областях з питання зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 01.06.1992 року по 20.12.1994 року, проте станом на дату подання відзиву питання щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи головними управліннями Пенсійного фонду України в Київській та Сумській областях не вирішено.
Позивач не реалізувала своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.
З 14.02.2024 позивача переведено із пенсії за віком, яка була призначена згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".
Позивач звернулась до пенсійного органу зі зверненням щодо зарахування до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування позивача з 01.06.1992 по 20.12.1994, з 18.02.2002 по 17.01.2005, з 01.02.2005 по 31.01.2006, з 12.10.2016 по 09.01.2024
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом № 306-39510/О-03/8-2000/25 від 03.01.2025 на звернення позивача повідомило, що позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Вказано, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993. Зазначено, що пунктами 10, 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вищевказаного розділу передбачено право державних службовців за певних умов призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3223-ХІІ. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом №889-VIII (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи. Вказано, що статтею 25 Закону № 3723-ХІІ визначено сім категорій посад державної служби, а також посади, які належать до кожної із цих категорій. Також цією статтею зазначено, що віднесення посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Зазначено, що статтею 3 Закону № 889- VIII визначено органи, на які поширюється дія Закону № 889- VIII та посади, на які його дія не поширюється, зокрема, на посадових осіб місцевого самоврядування. Вказано, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ до 04.07.2001 року, тобто по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». До вказаної дати, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 року №239, посади працівників місцевих рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців. Вказано, що періоди роботи з 18.02.2002 року по 17.01.2005 року, з 01.02.2005 року по 31.01.2006 року та з 12.10.2016 року по 09.01.2024 року не зараховано до стажу державної служби, оскільки позивач в ці періоди не займали посади, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України. Вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області направлено листа від 12.12.2024 року № 2000-0308-9//216556 до головних управлінь Пенсійного фонду України в Київській та Сумській областях з питання зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 01.06.1992 року по 20.12.1994 року.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернулась з цим позовом до суду.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби, тому у відповідача були відсутні правові підстави для неврахування до стажу державної служби періодів роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визначаються принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналіз наведених норм діє підстави для висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.
Зі змісту трудової книжки позивача судом встановлено, що з 01.06.1992 позивача прийнято на посаду інспектора з питань охорони здоров`я і соціального забезпечення Комінтернівського райвиконкому. 29.04.1994 позивачка прийняла присягу державного службовця. 27.05.1994 присвоєно 14-ий ранг посадової особи державного службовця. 20.12.1994 звільнена з посади за власним бажанням. 18.02.2002 позивача призначено за конкурсом на посаду спеціаліста 1 категорії по роботі з інвалідами відділу з питань обслуговування інвалідів, ветеранів війни і праці. 18.04.2002 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування. 18.04.2002 присвоєно 14 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 01.10.2002 переведено на посаду спеціаліста по роботі з інвалідами відділу з питань обслуговування інвалідів, ветеранів війни, праці та персоніфікованого обліку отримувачів пільг. 04.04.2003 переведена на посаду спеціаліста 1 категорії по роботі з громадянами, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС. 01.01.2004 переведена на посаду спеціаліста 1 категорії по роботі з громадянами, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС сектору по роботі з громадянами, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, відділу з питань обслуговування інвалідів, ветеранів війни, праці. 05.05.2004 присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 17.01.2005 звільнена за угодою сторін. 01.02.2005 позивача призначено на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціальних гарантій ветеранів ВВВ та інвалідів сектору допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. 31.01.2006 звільнено у порядку переведення в Головне управління економіки Харківської обласної державної адміністрації. 12.10.2016 позивача призначено на посаду адміністратора відділу адміністративних послуг Київського районного управління адміністративних послуг та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 12.10.2018 присвоєно черговий 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 12.10.2020 присвоєно черговий 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування. 09.01.2024 позивача звільнено з займаної посади у зв`язку з скороченням чисельності і штату працівників.
Пунктом 4 ч.2 ст. 46 Закону №889-VIIІ визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Приписами ст.ст. 2, 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III (далі Закон №2493-III) визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно ч.7 ст. 21 Закону №2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.
Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283, який втратив чинність 01.05.2016), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба):
- на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;
- на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Порядок № 283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 229).
Відповідно до пункту 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Судом враховано, що як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.
При цьому, 04.07.2001 набрав чинності Закон № 2493-III, пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» якого передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу державної служби.
З огляду на викладене, оскільки час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності правових підстав для неврахування до стажу державної служби періодів роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За встановлених судом обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що ГУПФУ в Харківській області допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неврахуванні до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування з 01.06.1992 по 20.12.1994, з 18.02.2002 по 17.01.2005, з 01.02.2005 по 31.01.2006, з 12.10.2016 по 09.01.2024, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі № 520/1800/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    Т.С. Перцова